Справа № 368/1999/24
Провадження № 2-др/368/9/26
ДОДАТКОВЕ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді Шевченко І.І. 
за участю секретаря судового засідання Назаренко А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Потьомкіна Сергія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Потьомкін Сергій Олексійович до ОСОБА_2 , Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет позову: Приватне підприємство «Абрис-Альфа» про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі, -
в с т а н о в и в:
представник позивача ОСОБА_1 адвокат Потьомкін Сергій Олексійович просить суд ухвалити додаткове рішення, яким: 
1.1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на судову земельно-технічну експертизу у розмірі 16 962,20 грн. 
1.2. Стягнути з Ржищівської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на судову земельно-технічну експертизу у розмірі 16 962,20 грн. 
1.3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на на професійну правничу допомогу у розмірі 22 562,50 грн. 
1.4. Стягнути з Ржищівської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 562,50 грн., обґрунтовуючи наступним.
Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 23.03.2026 року у справі № 368/1999/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Ржищівської міської ради про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі було задоволено повністю. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Позивач сплатила 33 926,40 грн. за виконання призначеної судом судової земельно-технічної експертизи на користь Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Докази сплати зазначеної суми додавались разом з клопотанням про долучення доказів від 30.06.2025 року. 
Тобто, з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача половина вартості судової експертизи, що становить 16 962,20 грн. 
Окрім того, позивач у розділі 7 позовної заяви, серед іншого, зробила заяву про те, що докази про фактично понесені витрати позивачів на правову допомогу будуть подані до суду у строки, передбачені у ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 
Аналогічну заяву зробив представник позивачів усно на стадії судових дебатів в судовому засіданні, що відбулось 19.03.2026 року. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Відповідно до наданого у розділі 7 позовної заяви попереднього орієнтовного розрахунку розмір витрат на правову допомогу становив 26 950,00 грн. 
При цьому зазначений розрахунок включав наступні види правової допомоги: 
1) підготовка адвокатських запитів №№ 171, 172, 175, 188, 192, 193 – 8 400,00 грн., виходячи з ціни 1 400,00 грн. за один адвокатський запит, направлений в інтересах клієнта згідно ціни, визначеної у Додатку № 2 до Договору; 
2) підготовка позовної заяви, її подання до суду (заява по суті спору) – 16 250,00 грн., виходячи з ціни 1 250,00 грн. за 1 сторінку тексту документа (тринадцять сторінок), визначеної сторонами у додатку № 2 до Договору; 
3) підготовка клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи (процесуальний документ) – 1 150,00 грн., виходячи з ціни 575,00 грн. за 1 сторінку документа (дві сторінки); 
4) підготовка клопотання про витребування доказів – 1 150,00 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят гривень 00 коп.), виходячи з ціни 575,00 грн. за 1 сторінку документа (дві сторінки). 
У позовній заяві позивач зазначала, що розрахунок є орієнтовним і підлягає коригуванню у зв`язку з участю представника у судових засіданнях, необхідністю складення документів процесуального характеру, тощо. 
Окрім наведеного переліку, позивачу під час судового провадження також було надано наступні види правової допомоги: 
5) участь 11.03.2025 року у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 368/1999/24; – 1 700,00 грн.; 
6) складання та подання клопотання про долучення доказів від 23.04.2025 року у справі № 368/1999/24 – 1 150,00 грн.; 
7) участь 29.04.2025 року у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 368/1999/24 – 1 700,00 грн.; 
8) складання та подання клопотання про долучення доказів від 30.06.2025 року у справі № 368/1999/24 – 575,00 грн.; 
9) участь 02.07.2025 року у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 368/1999/24 – 1 700,00 грн.; 
10) складання та направлення клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, справа № 368/1999/24 – 1 150,00 грн.; 
11) участь 23.12.2025 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції, справа № 368/1999/24 – 1 700,00 грн.; 
12) участь 16.01.2026 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції, справа № 368/1999/24 – 1 700,00 грн.;
13) участь 19.01.2026 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції, справа № 368/1999/24 – 1 700,00 грн.; 
14) участь 10.02.2026 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції, справа № 368/1999/24 – 1 700,00 грн. 
15) участь 27.02.2026 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції, справа № 368/1999/24 – 1 700,00 грн. 
16) участь 19.03.2026 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції, справа № 368/1999/24 – 1 700,00 грн. 
Таким чином, сукупний розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесла позивач у зв`язку з розглядом справи 368/1999/24 у суді першої інстанції, становлять 45 125,00 грн. 
Таким чином вбачається, що з кожного з відповідачів підлягає стягненню по 22 562,50 грн. 
На підтвердження розміру понесених витрат до даної заяви додаються: копії договору про надання правової (правничої) допомоги № 269-23 від 21.08.2023 року, додаткової угоди № 1 і додатку № 2 до нього; рахунків на оплату № 253 від 27.02.2025 року, № 307 від 03.07.2025 року, № 356 від 23.12.2025 року, № 367 від 23.03.2026 року; актів надання послуг № 253 від 27.02.2025 року, № 307 від 03.07.2025 року, № 356 від 23.12.2025 року, № 367 від 23.03.2026 року, копії платіжних інструкцій на підтвердження факту перерахування коштів за зазначеними рахунками на користь адвокатського бюро.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Потьомкін С.О. в судове засідання не з`явилися, в поданій до суду заяві просили проводити судове засідання без позивача та її представника.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Орлов Володимир Валерійович в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій розгляд заяви просить слухати без відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката Орлова В.В. та зменшити розмір вимог позивача на правничу допомогу оскільки вона не відповідає критеріям передбачених законодавством, а також з огляду на позовні вимоги пред`явлені безпосередньо до ОСОБА_2 , обґрунтовуючи наступним.
В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ржищевській міській раді про визнання незаконним рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі.
Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області позов задоволений повністю.
Позивач ОСОБА_1 звернулась др. суду з заявою про розподіл судових витрат в якій просить стягнути з відповідачів в рівних частках судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу та оплату експертам.
Сторона відповідача ОСОБА_2 , не погоджується з таким з сумою витрат а правничу допомогу, а також з запропонованим розподілом витрат з наступних міркувань.
Згідно статті 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів 
1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача, тобто відповідач є зобов`язаними за вимогою особами.
Відповідач ОСОБА_2 , не вчинила жодних дій, які б порушували права позивача, не порушувала жодної правової норми.
З трьох пред`явлених позовних вимог дві безпосередньо стосуються прийнятих Стрітівською сільською радою Кагарлицького району Київської області рішень, наслідками яких стало реєстрація земельної ділянки в земельному кадастрі. При цьому відповідно до приписів ст. 3 Закону України «Про земельний кадастр» внесення відомостей до земельного кадастру є обов`язковим.
При внесені відомостей реєстратор згідно п.5 ст. 24 Закону «Про земельний кадастр» - 5. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;
за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.
А тому вимога щодо скасування реєстрації інформації про земельну ділянку земельну ділянку ОСОБА_2 , більше стосується реєстратора земельного кадастру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат на професійну допомогу повинен відповідати критерію реальності наданих послуг, розумності їхнього розміру конкретним обставинам справи з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій Позивача. Дана справа на їхню думку не представляє якоїсь складності, оскільки головним доказом у справі є висновок експертизи, за проведення якої позивач просить стягнути витрати.
Представник відповідача в особі Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового засідання. У відзиві просив не покладати судові витрати на Ржищівську міську раду Київської області. Інших заяв та клопотань не надходило.
Представник третьої особа без самостійних вимог на предмет позову в особі Приватного підприємство «Абрис-Альфа» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового засідання. Заяв та клопотань не надходило.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебула на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Потьомкін Сергій Олексійович до ОСОБА_2 , Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет позову: Приватне підприємство «Абрис-Альфа» про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі.
23 березня 2026 р. у справі № 368/1999/24 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Потьомкін Сергій Олексійович до ОСОБА_2 , Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет позову: Приватне підприємство «Абрис-Альфа» про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі було винесено рішення, згідно якого:
визнано незаконним та скасувати рішення Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області № 3 від 26.10.2007 року в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки в розмірі 0,46 га, з них: 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,21 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 та надання дозволу на виготовлення технічної документації на виготовлення державного акту на землю;
визнано незаконним та скасувати рішення Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області № 3 від 17.08.2012 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га та 0,1770 га для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 на території АДРЕСА_1 ;
скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3222287801:01:320:0017, площею 0,11618 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, зареєстрованої за ОСОБА_3 ;
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн.. 60 коп. та у вигляді сплати за проведення експертизи в сумі 33 926 (тридцять три тисячі дев`ятсот двадцять шість) грн. 40 коп.
25.03.2026 р. через електронний суд представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Потьомкіним Сергієм Олексійовичем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якої просив:
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на судову земельно-технічну експертизу у розмірі 16 962,20 грн. 
стягнути з Ржищівської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на судову земельно-технічну експертизу у розмірі 16 962,20 грн. 
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 562,50 грн.
стягнути з Ржищівської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 562,50 грн.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ч. 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 
1) у разі задоволення позову - на відповідача; 
2) у разі відмови в позові - на позивача; 
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки рішенням суду від 23.03.2026 року вже стягнуто витрати пов`язані з проведенням комісійної судової земельно-технічної експертизи у розмірі 33 926 грн. 40 коп., то заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення, а саме: в частині розгляду питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а в частині стягнення витрат за експертизу необхідно залишити без задоволення.  
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення.
Велика Палата Верховного Суду приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.
При цьому звертає увагу, що 17 грудня 2019 року до Великої Палати Верховного Суду надійшло клопотання позивачки про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
У Постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «у позовному провадженні роль суду визначена як роль арбітра, який надає оцінку тим доказам і доводам, котрі наводяться сторонами у справі, і не може діяти на користь будь-якої зі сторін, і зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій із боку такої сторони».
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 09 квітня 2019 року по справі № 826/2689/15 зазначив, що «процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат із наданням відповідних доказів».
Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 18 грудня 2018 року по справі № 910/4881/18 зазначив, що «обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».
Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, якщо інша сторона заявила відповідне клопотання та довела їх неспівмірність, що повною мірою відбиває закріплення в судочинстві принципу змагальності сторін.
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 
- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21); 
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2024 року у справі № 910/615/14 (№ 910/5042/22), від 26 вересня 2024 року у справі № 910/11903/23.
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited» v Ukraine), заява № 19336/04, пункт 268).
У рішенні від 18 лютого 2022 року у справі «Чоліч проти Хорватії» (COLIC v. Croatia), заява № 49083/18, ЄСПЛ зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі (пункт 77).
ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
Наявні в матеріалах справи доказі не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумності необхідності таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).
Окрім цього, при вирішенні цього питання суд має враховувати також загальні засади цивільного законодавства, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При цьому, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 24 січня 2022 року в справі №911/2737/17).
Враховуючи складність справи, суть спору, результат розгляду справи, характер наданих послуг, обізнаність адвоката позивачки з правовою проблематикою у цій справі, незмінністю правової позиції сторони позивачки, наявність обґрунтованого заперечення представників відповідачів щодо розміру заявлених до відшкодування судових витрат, а також необхідність дотримання критеріїв розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах цієї справи є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки.
З огляду на наведене, заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Потьомкіна Сергія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 137, 141, 247, 259, 260, 270 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Потьомкіна Сергія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 368/1999/24 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Потьомкін Сергій Олексійович до ОСОБА_2 , Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет позову: Приватне підприємство «Абрис-Альфа» про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.. 00 коп. 
Стягнути з Ржищівської міської ради (код ЄДРПОУ: 04358218) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.. 00 коп.
Решту вимог ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене подавши безпосередньо до Київського апеляційного суду в 30-денний строк з дня винесення додаткового рішення суду.
Ознайомитись з повним текстом додаткового судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткового судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту додаткового судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст додаткового рішення складено 11.05.2026 р.

Суддя І.І. Шевченко