Справа № 204/293/26 
Провадження № 2/204/1824/26 р. 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року Чечелівський районний суд м. Дніпра в складі:
головуючого судді Самсонової В.В.
за участю секретаря Зайченко О.В.
за участю позивача ОСОБА_1 
за участю представника позивача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом із спадкоємцем,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року позивач звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 у період з 2014 року по 24 березня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви вказано на те, що ОСОБА_1 , з 2014 року фактично переїхала та постійно проживала разом із своєю рідною бабусею - ОСОБА_3 (спадкодавець за заповітом) за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з похилим віком та важким станом здоров`я бабусі, позивач здійснювала за нею постійний догляд, вела спільне господарство, мала спільний бюджет, за власні кошти робила ремонт, купувала ліки, продукти та повністю сплачувала комунальні послуги. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Позивач самостійно організувала та оплатила її поховання, продовжила проживати в квартирі й утримувати її, фактично прийнявши спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Оскільки позивач не була зареєстрована за цією адресою на момент смерті бабусі, 30 квітня 2025 року державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Звернення до суду є єдиним способом захисту спадкових прав позивача.
Представником Дніпровської міської ради подано до суду письмові пояснення, відповідно до яких вказано наступне. Позивачкою не надано жодних доказів, які б спростовували не проживання нею в квартирі в якій вона зареєстрована та підтверджували її постійне проживання в квартирі ОСОБА_3 . Крім того, в матеріалах справи міститься постанова нотаріусу Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 30.04.2025 року, згідно якої Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті - ОСОБА_3 , з огляду на те, що у Позивачці відсутні докази фактичного прийняття нею спадщини: сумісна реєстрація та проживання разом із спадкодавцем, а також у зв`язку із пропущенням Позивачкою строку для подачі заяви про прийняття спадщини. З огляду на те, що Позивачка та спадкодавця були зареєстровані за різними адресами, Позивачка була зобов`язана виконати вимоги ст. 1270 Цивільного кодексу України і не виконала ці вимоги, нотаріусу Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. цілком правомірно відмовила у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на пропуск строку. 
Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали подану позовну заяву та просили її задовольнити. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Вислухавши позивача та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 11).
ОСОБА_3 було складено заповіт в Третій дніпровській державній нотаріальній конторі, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №3-123 (а.с. 13).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12).
ОСОБА_3 на праві власності належала квартира за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 26). 
Згідно постанови державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 30 квітня 2025 року, відмовлено у видачі на ім`я ОСОБА_1 у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з пропущенням нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 24). 
В матеріалах справи є свідчення ОСОБА_8 , які нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О., відповідно до яких вказано наступне. ОСОБА_8 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 1972 року, часто спілкувалась та була сусідкою ОСОБА_3 , яка проживала у будинку АДРЕСА_1 з 2006 по 2021 рік. В період з 2014 року по 24 березня 2021 року ОСОБА_1 постійно проживала однією сім`єю разом зі своєю бабусею ОСОБА_3 за вказаною адресою. Вона часто бувала в гостях у них, бачила їх разом, спостерігала їх спільне проживання. ОСОБА_1 постійно здійснювала догляд за бабусею, коли та почала хворіти, купувала ліки, запрошувала лікарів, готувала їжу. ОСОБА_1 була до останніх днів разом з ОСОБА_3 та особисто організувала обряд поховання. (а.с. 15)
Крім того, позивачем надано свідчення ОСОБА_9 , які нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О., відповідно до яких вказано наступне. ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року, тоді і познайомилась з її бабусею, ОСОБА_3 . Їй відомо, що починаючи з 2014 року і до самої смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 постійно проживала разом зі своєю бабусею за вказаною адресою. Вона часто бувала у них в гостях, бачила, як ОСОБА_11 доглядала за своєю бабусею, враховуючи її поважний вік та стан здоров`я, ОСОБА_9 їй інколи в цьому допомагала. Вони вели спільне господарство та проживали як одна родина. ОСОБА_1 в період часу з 2014 року по 2021 рік зверталась до неї за консультаціями з догляду за бабусею ОСОБА_3 , вчила, як правильно міряти тиск бабусі, накладати їй компреси на суглоби та робити перев`язки, користуватися глюкометром для визначення рівня глюкози, адже ОСОБА_3 страждала на діабет. (а.с. 16)
Також, позивачем надано свідчення ОСОБА_12 , які нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О., відповідно до яких вказано наступне. З 2004 року ОСОБА_12 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Коли у 2006 році ОСОБА_3 оселилася в квартирі АДРЕСА_5 , вони стали сусідами, одразу подружилися та часто спілкувалися у неї в квартирі. З роками ОСОБА_3 стала почувати себе гірше і у 2014 році до неї переїхала її онука, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стала доглядати свою бабусю, помагати їй готувати їжу, прибирати, прати вони постійно проживали однією сім`єю разом за вказаною адресою до самої смерті ОСОБА_13 у 2021 році. ОСОБА_12 часто спілкувалась з ОСОБА_1 та з ОСОБА_3 , бувала у них в гостях, бачила їх спільний побут. Коли ОСОБА_3 хворіла, ОСОБА_1 запрошувала лікарів для консультацій, купляла необхідні ліки, була до останніх днів ОСОБА_3 разом з нею та особисто приймала участь в організації поховання. (а.с. 17)
В судовому засіданні було надано пояснення свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , які підтвердили факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 у період з 2014 року по 24 березня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .
З листа Департаменту з питань місцевого самоврядування, внутрішньої та інформаційної політки від 16.06.2025 року №2/1-566 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є мешканкою міста Дніпра, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 та за своїм віком може брати участь у міському соціальному проекті «Університет третього віку». ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є мешканкою міста Дніпра, адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , за віком не відповідає умовам соціального проекту «Університет третього віку», адже проект спрямований на підтримку мешканців м. Дніпра віком для жінок від 55 років. ОСОБА_1 була надана програма заходів міського соціального проекту «Університет третього віку» на 2018 рік та запропоновано долучитись до них ОСОБА_3 . У 2020 році ОСОБА_1 зверталась до Департаменту з приводу отримання послуг соціального проекту «Університет третього віку» за місцем мешкання. 
Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від померлої фізичної особи до спадкоємців.
Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування відбувається за законом або за заповітом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства .
Сім`я створюється на підставі: шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч. 21 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності Цивільним Кодексом.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Судом встановлено що позивач проживала разом з ОСОБА_3 у період з 2014 року по 24 березня 2021 року однією сім`єю, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 
Встановивши наведені обставини, дослідивши підстави позову і його правове обґрунтування, подані позивачем докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача у обраний нею спосіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-83, 89, 223, 247, 258-259, 263-265, 294, 315, 317-319, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом із спадкоємцем – задовольнити у повному обсязі. 
Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 у період з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ;
Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26510514, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75. 

Суддя В.В. Самсонова