Справа № 503/782/26 
Провадження № 2/503/861/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Сердюка Б.С.,
за участю секретаря судового засідання Клемпуш Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого залишилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 1,7278 га та житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивачка являється спадкоємцем за законом після померлого та прийняла спадщину і 14.06.2022 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. У видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи (будинок побудований у 70-х роках минулого століття). В зв`язку з цим позивачка позбавлена можливості захистити своє порушене право в позасудовому порядку, тому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на зазначений будинок.
В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.
Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. В цьому ж клопотанні представник відповідача вказав, що позовні вимоги не визнає, зазначивши наступне «В долученому до матеріалів справи свідоцтві про право на спадщину за законом засвідченому державним нотаріусом Налдіною М.М. Кодимської нотаріальної контори Одеської області 14.06.2022 року №363 зазначено, що спадкоємницею майна, а саме земельної ділянки площею 1,7278 га ОСОБА_2 , 1944 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в тому числі з урахуванням (однієї-другої) частки спадкового майна від якої відмовився син спадкодавця ОСОБА_3 по даній земельній ділянці. Враховуючи вищезазначені документи Кодимська міська рада зазначає, на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що по даній справі кандидатом на житловий будинок, який згадує в своїх позовних вимогах позивачка є також її брат ОСОБА_3 . У зв`язку з цим повідомляємо про відсутність підтверджуючих документів щодо відмови на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ще одного спадкоємця за законом».
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 10.08.2021 року Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Позивачка, як дочка померлого, являється спадкоємцем за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 05.10.1968 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 07.12.1990 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області. 
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). 
У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
До складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 увійшло наступне майно:
- земельна ділянка площею 1,7278 га( у тому числі за земельними угіддями: рілля – 1,7278 га), розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, як належала спадкодавцеві на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД №007170, виданого Кодимською РДА Одеської області 06.04.2004 року;
- житловий будинок АДРЕСА_1 .
Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №277/02-14 від 25.05.2026 року встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа №379/2021. На спадщину за законом 17.12.2021 року заявила донька спадкодавця – ОСОБА_1 та 14.06.2022 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку та свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, а син спадкодавця – ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини за законом на її користь. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація щодо наявності заповітів, складених ОСОБА_2 , відсутня. Інші спадкоємці на спадщину не заявляли. 
Зазначене також підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_1 Кодимською державною нотаріальною конторою Одеської області 14.06.2022 року та зареєстрованого в реєстрі за №363. 
Вказане свідчить про прийняття позивачкою спадщини після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Як встановлено судом, позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, при цьому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №721/02-14 від 05.12.2025 року.
Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.14 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії - відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину.
Із матеріалів справи встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , який ввійшов до складу спадкового майна, було збудовано в 70-х роках минулого століття.
Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.12 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна.
Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.
Враховуючи, що позивачці відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» її вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду.
Разом з тим, суд не приймає до уваги невизнання позову відповідачем з огляду на наступне. Представником відповідача в клопотанні зазначено, що зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_1 , вбачається, що син спадкодавця ОСОБА_3 відмовився лише від земельної ділянки, тому представник відповідача вважає що ОСОБА_3 є кандидатом на житловий будинок, який є предметом позову, оскільки в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи щодо відмови ОСОБА_3 саме від житлового будинку.
Однак, згідно ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.
Правові наслідки відмови від прийняття спадщини визначені ст.1275 ЦК України.
Для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини або з дня державної реєстрації смерті у випадках, встановлених пунктом 20 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України». Прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину (п.3.11-3.12 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.
У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених ст. ст. 225, 229-231, 233 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, у встановлений законом шестимісячний строк, починаючи з 07.08.2021 року, ОСОБА_3 відмовився від спадщини на користь іншого спадкоємця за законом, і протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не відкликав свою відмову від спадщини. Відповідно, позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .
Тож суд вважає позицію відповідача такою, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а тому приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Повне рішення суду складено 02 липня 2026 року.

Суддя         Б.С. Сердюк