Справа № 442/4942/26
Провадження № 1-кп/442/361/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в м. Дрогобичі в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2025 за № 12025142110000109, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, особи з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що згідно виконавчого листа № 2-1862/11, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 06.12.2011, зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2011 і до досягнення дитиною повноліття, та відкритого виконавчого провадження № 56715052, будучи ознайомленим із його змістом, розуміючи про необхідність сплати аліментів на утримання дитини, в порушення вимог ст.ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України та ст.ст. 8, 11 Закону України „Про охорону дитинства”, маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітнього сина, діючи умисно у період часу з 01.09.2017 по 31.05.2026 жодних дій, спрямованих на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.12.2011 не здійснив, а накопичив заборгованість по аліментах на загальну суму 131 413 гривень. Так, будучи дієздатним, працюючи в ТОВ „Енкріасіс-12” у 2019 році, в подальшому на роботу офіційно не влаштувався, заходів до пошуку роботи не вживав, на обліку у Дрогобицькій філії Львівського обласного центру зайнятості не перебував, а в квітні 2026 оформив пенсію по інвалідності, про що не проінформував державного виконавця, що свідчить про його бездіяльність, будь-якої допомоги на утримання дитини не надавав, внаслідок чого утворив заборгованість зі сплати аліментів за період часу з 01.09.2017 по 31.05.2026 в сумі 131 413 гривень, яка сукупно перевищує суми виплат за 8 років та 8місяців відповідних платежів, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.
Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України обумовлено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Слід відзначити, що до обвинувального акту прокурором додано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні, з урахуванням тих обставин, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1 ст. 302 КПК України прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта долучено письмову заяву ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_6 , у якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, та згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності у спрощеному порядку.
Також, у вказаній заяві, ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
До обвинувального акта додано письмову заяву неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та законного представника потерпілого ОСОБА_4 , у якій вони зазначають, що не заперечують проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
З урахуванням наведеного та виконанням вимог КПК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому статтями 381 – 382 КПК України.
Відповідно до частини 2 статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно із приписами ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Органом досудового розслідування установлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, установлені судом.
Обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_6 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони установлені у повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та визнання вини.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу положень статті 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є особою з інвалідністю ІІ групи, за місцем проживання характеристика відсутня, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, а саме у виді пробаційного нагляду.
Вказане покарання на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.
Керуючись статтями 100, 368 – 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд –
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді пробаційного нагляду на строк один рік.
На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
– періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
– повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
– не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 389 КК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1