МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Миколаїв
11 червня 2026 р.	справа № 400/6064/26 	
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу
за позовом	Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. 68 Десантників, 2, м. Миколаїв, 54009, 	

до відповідача	Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, просп. Миру, 46/1, м. Миколаїв, Миколаївський р-н, Миколаївська обл., 54056, 	

про	скасування постанови про накладення штрафу від 15.05.2026 р. ВП № 80624762	
В С Т А Н О В И В:
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (далі - позивач або ТУ ДСА України в Миколаївській області) звернулось з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідача або Відділ), в якому просить суд скасувати постанову про накладення штрафу від 15.05.26 р. у виконавчому провадженні № 80624762.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірною постановою на ТУ ДСА України в Миколаївській області накладено штраф за невиконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/2190/21. Позивач стверджує, що невиконання ним рішення суду обумовлене не протиправною бездіяльністю чи недбалістю, а виключно відсутністю фінансування, що виключає можливість притягнення його до відповідальності.
Відповідач подав відзив, в якому позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Відзив аргументовано тим, що на виконанні у Відділі знаходиться виконавчий лист, за яким ТУ ДСА України в Миколаївській області зобов`язано провести нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, недоплачених сум щомісячного грошового утримання та заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період роботи з 01.01.2003 р. до 31.12.2005 р., з 01.01.2007 р. до 31.12.2007 р. та за період з 22.05.2008 р. до 31.12.2011 р., з урахуванням компенсації відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", з урахуванням раніше виплачених коштів. Оскільки дане рішення ТУ ДСА України в Миколаївській області не було виконано, спірною постановою на нього накладено штраф в розмірі 5 100 грн. Відповідач звернув увагу суду на те, що станом на час подання відзиву (09.06.2026 р.) ТУ ДСА України в Миколаївській області ніяких заяв з доказами того, що невиконання рішення суду обумовлено поважними причинами, а саме відсутністю достатнього фінансування, до Відділу не подавало.
Представники обох сторін клопотали про розгляд справи в письмовому провадженні.
Стаття 194 ч. 3 КАС України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
На підставі наведеної норми, суд розглядає справу в письмовому провадженні.
Вирішуючи спір, суд враховує наступне.
Як слідує з матеріалів справи, 12.02.2024 р. Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 400/2190/21, згідно з яким ТУ ДСА України в Миколаївській області зобов`язано провести нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років, недоплачених сум щомісячного грошового утримання та заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період роботи з 01.01.2003 р. до 31.12.2005 р., з 01.01.2007 р. до 31.12.2007 р. та за період з 22.05.2008 р. до 31.12.2011 р., з урахуванням компенсації відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", з урахуванням раніше виплачених коштів.
30.03.2026 р. Відділ виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.
15.05.2026 р. було складено акт державного виконавця, яким зафіксовано, що станом на день складення цього акту, відповідач не подав до Відділу докази виконання рішення суду або докази того, що невиконання рішення суду обумовлено поважними причинами.
15.05.2026 р. відповідач прийняв спірну постанову про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн. за невиконання ТУ ДСА України в Миколаївській області без поважних причин рішення суду.
Отже, спірні правовідносини між сторонами склались з приводу наявності законних підстав для накладення штрафу за невиконання рішення суду.
Відповідно до ст. 63 ч. 1-3 Закону України “Про виконавче провадження” за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Стаття 75 Закону України “Про виконавче провадження” передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, як ст. 63, так і ст. 75 Закону України “Про виконавче провадження” пов`язують право державного виконавця накласти на боржника штраф за невиконання рішення, лише за умови відсутності поважних причин для невиконання, а тому перед накладенням штрафу відповідач зобов`язаний встановити якими саме причинами обумовлено невиконання боржником рішення та надати їм оцінку за критерієм поважності.
Позивач, в якості поважних причин невиконання рішення суду, посилається на відсутність достатніх коштів, на підтвердження чого надав суду листи ДСА України, з яких слідує, що останньою вживаються заходи для збільшення фінансування для виконання рішень судів та розрахунок коштів, необхідних для виконання рішення суду у справі № 400/2190/21.
Разом з тим, позивач не надав будь-якого підтвердження, що доводив до відома відповідача зазначені обставини. Одночасно, перед накладенням штрафу, відповідач здійснив перевірку стану виконання боржником рішення суду та склав акт державного виконавця, згідно з яким від ТУ ДСА України в Миколаївській області до Відділу не надходили пояснення та докази з приводу причин невиконання рішення суду.
Суд звертає увагу позивача на те, що він не вправі посилатись в суді на докази поважності причин невиконання рішення суду, які попередньо, тобто до накладення штрафу, не були надані відповідачу, адже суд оцінює правомірність дій відповідача виключно на момент прийняття ним своєї постанови про накладення штрафу.
Таким чином, судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з відповідними заявами (клопотаннями) і не надавав відповідачу докази відсутності достатнього фінансування для виконання рішення суду, тобто на момент прийняття спірної постанови, у відповідача була відсутня інформація, яка б свідчила про непереборні для позивача обставини, які унеможливлювали виконання рішення суду.
За таких обставин, накладення штрафу спірною постановою здійснено відповідачем обґрунтовано та у відповідності до приписів Закону України “Про виконавче провадження”.
З урахуванням викладеного. суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 287 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні позову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. 68 Десантників, 2, м. Миколаїв, 54009, ЄДРПОУ 26299835) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (просп. Миру, 46/1, м. Миколаїв, Миколаївський р-н, Миколаївська обл., 54056, ЄДРПОУ 45862901) відмовити.
2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя А. О. Мороз