ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року
м. Київ
справа № 369/8873/20
провадження № 61-4551св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Кукарека Катерина Сергіївна, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Пінкевич Н. С. від 24 жовтня 
2025 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Кафідової О. В., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А., від 12 березня 2026 року, і ухвалив таку постанову.
Зміст позовної заяви та її обґрунтування 
1. У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, про виділ 1/2 частки спадкового майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є власником 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 26 жовтня 2018 року, що зареєстровано в реєстрі за № 890 (право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1678044732224).
3. Зазначає, що спадкове майно є спільною частковою власністю його та відповідача, станом на дату подання позову між ними вже існує порядок користування спадковим майном.
4. Разом з тим вказує, що між сторонами не визначений порядок користування земельною ділянкою, яка відповідно до витягу із земельно-шнурової книги, виданого виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, рахується за домоволодінням по АДРЕСА_1 з орієнтовною площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
5. Він бажає свою частину домоволодіння виділити в окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідач, який є співвласником домоволодіння, не бажає вирішувати питання розподілу домоволодіння і встановлення порядку користування земельною ділянкою, відповідну угоду укладати відмовляється, що обмежує його права як співвласника. У зв`язку з цим звернувся за захистом своїх прав у судовому порядку.
6. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив:
- поділити житловий будинок по 1/2 частині кожному в натурі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням порядку користування, який вже склався, а саме: виділити йому наступні приміщення: житлову кімнату № 2-2 площею 25,6 кв. м, житлову кімнату № 2-3 площею 
11,0 кв. м, коридор № 2-4 площею 3,0 кв. м, житлову кімнату № 1-5 площею 
20,6 кв. м загальною площею 60,2 кв. м, житловою 57,2 кв. м; виділити відповідачу ОСОБА_2 наступні приміщення: коридор № 1-1 площею 8,2 кв. м, санвузол № 2 площею 3,2 кв. м, коридор 1-3 площею 10,7 кв. м, житлову кімнату № 1- 4 площею 12,1 кв. м, житлову кімнату № 1-6 площею 18,6 кв. м, кухню № 1-7 площею 11,8 кв. м, загальною площею 64,6 кв. м, житловою площею 30,7 кв. м;
- визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 відповідно спадкових часток в будинку, по 1/2 частині кожному та згідно з висновком експерта;
- вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції
7. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 24 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
8. Виділено у приватну власність ОСОБА_1 у садибному житловому будинку за адресою:          АДРЕСА_1 , наступні приміщення: житлова кімната № 2-2 площею 25,6 кв. м, житлова № 2-3 площею 11,0 кв. м, коридор № 2-4 площею 3,0 кв. м, житлова № 1-5 площею 20,6 кв. м, загальною площею 60,2 кв. м, житловою 57,2 кв. м; урахуванням господарських будівель та споруд, а саме: вбиральня літ «З», гараж літ. «Б», навіс літ. «К», частина огорожі № 4 (коефіцієнт фізичного зносу 0,9), частина огорожі № 4, вимощення 
№ 7, 1/2 вимощення № 8, хвіртка № 10, ворота з хвірткою № 11, частина огорожі № 12, хвіртка № 13, вимощення І, колодязь ІІ.
9. Виділено у приватну власність ОСОБА_2 у садибному житловому будинку за адресою:          АДРЕСА_1 , наступні приміщення: коридор № 1-1 площею 8,2 кв. м, санвузол № 1-2 площею 3,2 кв. м, житлова кімната № 1-3 площею 10,7 кв. м, житлова кімната № 1-4 площею 
12,1 кв. м, житлова кімната № 1-6 площею 18,6 кв. м, кухня № 1-7 площею 
11,8 кв. м, колодязь № 1, огорожа № 4 (к. ф. зн. 0,4), ворота № 9, 1/2 вимощення № 8, огорожа № 14, частина огорожі № 12.
10. Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 0,10 га, що знаходиться за адресою:                 АДРЕСА_1 , між співвласниками домоволодіння згідно з варіантом № 2 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 36412/21-43/278/279/22-43/280/22-49 
від 16 червня 2023 року, виділено в користування:
- ОСОБА_1 земельну ділянку S1 площею 0,0500 га (500 кв. м), яка розташована в межах: від т. 1 до т. 23 - 5,44 м; від т. 23 до т. 22 - 6,19 м; від т. 22 до т. 21 - 1,17 м; 
від т. 21 до т. 20 - 3,24 м; від т. 20 до т. 19 -3,81 м; від т. 19 до т. 32 - 3,53 м; від т. 32 до т. 18 - 5,87 м; від т. 18 до т. 17 - 1,02 м; від т. 17 до т. 16 - 5,96; від т. 16 до 
т. 15 - 1,03 м; від т. 15 до т. 14 - 4,41 м; від т. 14 до т. 30- 1,93 м; від т. 30 до т. 29 - 3,45 м; від т. 29 до т. 28 - 4,37 м; від т. 28 до т. 27 - 5,56 м; від т. 27 до т. 26 - 5,0 м; від т. 26 до т. 25 - 4,25 м; від т. 25 до т. 24 - 11,01 м; від т. 24 до т. 4 - 7,97 м; від т. 4 до т. 3 - 9,43 м; від т. 3 до т. 2 - 4,71 м; від т. 2 до т. 1 - 2,21 м;
- ОСОБА_2 земельну ділянку S2 площею 0,0500га (500 кв. м), яка розташована в межах: від т. 6 до т. 7 - 1,52 м; від т. 7 до т. 8 - 7,83 м; від т. 8 до т. 9 - 5,61 м; від т. 9 до т. 10 - 4,77 м; від т. 10 до т. 11 - 8,60 м; від т. 11 до т. 12 -5,42 м; від т. 12 до т. 13 - 4,85 м; від т. 13 до т. 14 - 13,41 м; від т. 14 до т. 30 - 1,93 м; від т. 30 до т. 29 - 3,45 м; від т. 29 до т. 28 - 4,37 м; від т. 28 до т. 27 - 5,56 м; від т. 27 до т. 26 - 5,0 м; від т. 26 до т. 25 - 4,25 м; від т. 25 до т. 24 - 11,01 м; від т. 24 до 
т. 5 - 13,26 м; від т. 5 до т. 6 - 5,49 м.
11. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між вартістю частини нерухомого майна у садибному житловому будинку, що передається ОСОБА_2 в рамках розподілу варіанту № 2, та вартістю його ідеальної частки, що складає 115 731,00 грн.
12. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у розмірі 
6 864,40 грн та 5 000,00 грн витрат на правову допомогу.
13. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
14. Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 36412/21-43/278/279/22-43/280/22-49 від 16 червня 2023 року, який суд взяв до уваги як належний та допустимий доказ по справі, технічна можливість виділу ОСОБА_1 житлової кімнати № 2-2 площею 25,6 кв. м, житлової кімнати № 2-3 площею 11,0 кв. м, коридору № 2-4 площею 3,0 кв. м, житлової кімнати № 1-5 площею 20,6 кв. м загальною площею 60,2 кв. м, житловою 57,2 кв. м - існує, за умови відступу від розміру 1/2 його частки, без урахування вартості господарських будівель і споруд, що в одиницях площі становить 2,2 кв. м, а в одиницях вартості становить 115 731 грн.
15. У свою чергу, за відсутності погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою, суд визнав можливим встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння за варіантом № 2 висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 36412/21-43/278/279/22-43/280/22-49 від 16 червня 2023 року з урахуванням порядку користування житловим будинком, що склався між співвласниками, та з метою забезпечення вільного користування кожним зі співвласників належним їй майном.
Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції 
16. Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кукареки К. С. залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2025 року залишено без змін. Стягнуто з 
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000,00 грн.
17. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки сторони у справі є співвласниками житлового будинку, кожному з них належить по 1/2 його частини. Технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників встановлена висновком експертів. Встановивши, вказані обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , поділу домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників.
Узагальнені доводи касаційної скарги
18. 06 квітня 2026 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат 
Кукарека К. С., через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2026 року, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд. 
19. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 04 грудня 2019 року 
у справі № 917/1739/17, у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року 
у справі № 206/6366/17, від 17 січня 2024 року у справі № 522/3999/23 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України). Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив стороні відповідача у задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи, вважає, що суди встановили обставини, які мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, зокрема свідоцтва про право на спадщину (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
20. У касаційній скарзі заявник посилається на те, що сторона відповідача не була повідомлена про час розгляду справи по суті 24 жовтня 2025 року, а тому не змогла здійснити своє право на судовий захист, що відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення суду. 
21. Згідно з доводами касаційної скарги, 03 лютого 2026 року стороною відповідача подано клопотання про зупинення апеляційного розгляду цієї справи у зв`язку з витребуванням у ОСОБА_3 спірної нерухомості в рамках розгляду судової справи № 369/24324/25, про поділ якої розглядаються вимоги у цьому судовому процесі. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що оскільки правоустановчі документи ОСОБА_1 на нерухомість, яку він має намір виділити в судовому порядку, виготовленні внаслідок вчинення злочину, то його право на виділення спірної нерухомості в окремий об`єкт знаходиться у прямій залежності від законності його права власності, яке оспорюється у судовому процесі у справі № 369/24324/25. Підстави набуття позивачем права власності на нерухомість, як і саме право власності ОСОБА_1 , є предметом розгляду іншого судового процесу у справі № 369/24324/25. Всупереч цьому, суд апеляційної інстанції відмовив стороні відповідача у задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи.
22. Звертає увагу, що суд апеляційної інстанції не застосовував норми 
статті 251 ЦПК України та безпідставно застосував положення статей 317, 328, 358, 358, 264 ЦК України до спірних правовідносин.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
23. Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 369/8873/20.
24. Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
25. У поданому відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , посилається на те, що скаржник, будучи обізнаним про існування спору, мав реальну можливість відстежувати рух справи в електронних реєстрах, тривалий час не проявляв процесуальну активність у провадженні, в якому є відповідачем, оспорює законні та обґрунтовані рішення лише з підстав неотримання порядку повідомлення про розгляд справи, яке очевидно було проігноровано останнім. Скаржник просив зупинити провадження у цій справі до вирішення спору у справі № 369/24324/25, яка не має відношення до розгляду спору про виділ частки нерухомого майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Заявлене клопотання фактично спрямоване на затягування розгляду справи та його задоволення не відповідало б принципу ефективного і своєчасного судового захисту. 
26. У відповіді на відзив ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат 
Кукарека К. С., посилається на те, що він є власником 100 % спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про права на спадщину після смерті батька згідно свідоцтва про право на спадщину № 2-49 від 26 січня 2022 року та заповіту матері № 3844 віл 04 червня 2014 року. Вказані обставини є предметом дослідження у справі № 369/24323/25, а тому не можуть бути встановлені у справі № 369/8873/20. Право на виділення частки у домоволодінні є похідним від права власності, а тому не може бути реалізовано під час оскарження правоустановчих документів. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
27.  ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 жовтня 2018 року, виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л. М., є власником 1/2 частини жилого будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену частку житлового будинку ОСОБА_1 зареєстрував 26 жовтня 2018 року.
28. Іншим співвласником 1/2 частини домоволодіння є відповідач 
ОСОБА_2 .
29. Докази наявності інших часток співвласників матеріали справи не містять.
30. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року у справі № 369/5571/20, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2022 року, позов ОСОБА_2 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишено без задоволення.
31. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 14 липня 2025 року у справі № 759/20071/20 позов ОСОБА_2 до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Основенко Л. М., Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , про скасування державної реєстрації права власності - залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.
32. Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого станом на 
15 березня 2017 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відповідає таким характеристикам: житловий будинок загальною площею 160,5 кв. м з літ. «А», житлова прибудова літ. «А1», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», гараж літ. «Б», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «З», сарай літ. «Е», навіс літ. «К», колодязь № 1, огорожа № 4, вимощення № 7, вимощення № 8, ворота № 9, хвіртка № 10, ворота з хвірткою № 11, огорожа № 12, хвіртка № 13, огорожа № 14, вимощення І, колодязь ІІ. Самочинними забудовами є тамбур 
літ. «а3» (1-1) та прибудва літ. «4а» (№ 2-1, № 2-5).
33. Відповідно до витягу із земельно-шнурової книги, виданої виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28 травня 2020 року за вих. № 383 за домоволодінням по АДРЕСА_1 , рахується земельна ділянка орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.
34. Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 36412/21-43/278/279/22-43/280/22-49 від 16 червня 2023 року розроблені два можливих варіанта поділу (виділу) садибного будинку по АДРЕСА_1 (табл. № 16, 17 у висновку та додатки № 1, 2 до висновку) з відступом від часток 1/2 та 1/2, та з урахуванням порядку користування будинком, що склався між співвласниками.
35. По варіанту № 1 співвласнику ОСОБА_1 виділяється 1-4 житлова кімната площею 12,1 кв. м, 2-3 житлова кімната площею 11,0 кв. м, 2-4 коридор площею 3,0 кв. м, 2-2 житлова кімната площею 25,6 кв. м, вбиральня з літ. «З», гараж з літ. «Б», частина огорожі № 4 (коефіцієнт фізичного зносу - 0,9), частина огорожі № 4 (к. ф. зн. - 0,4), вимощення № 7, 1/2 вимощення № 8, хвіртка № 10, ворота з хвірткою № 11, огорожа № 12 34 %, вимощення І, колодязь ІІ, що менше ідеальної частки в одиницях площі на 10,7 кв. м. та менше в одиницях вартості на 202 939 грн, що складає 43/100 частки у домоволодінні.
36. По варіанту № 1 співвласнику ОСОБА_2 виділяється 1-1 коридор площею 8,2 кв. м, 1-2 санвузол площею 3,2 кв. м, 1-3 житлова кімната 10,7 кв. м, 1-5 житлова кімната 20,6 кв. м, 1-6 житлова кімната 18,6 кв. м, 1-7 кухня 
11,8 кв. м, що більше в одиницях площі на 10,7 кв. м.
37. По варіанту № 2 співвласнику ОСОБА_1 виділяється 1-5 житлова кімната площею 20,6 кв. м, 2-3 житлова кімната площею 11,0 кв. м, 2-4 коридор площею 3,0 кв. м, 2-2 житлова кімната площею 25,6 кв. м, вбиральня літ «З», гараж літ. «Б», навіс літ. «К», частина огорожі № 4 (к. ф. зн. - 0,9), частина огорожі № 4 
(к. ф. зн. 0,4), вимощення № 7, 1/2 вимощення № 8, хвіртка № 10, ворота з хвірткою № 11, частина огорожі № 12, хвіртка № 13, вимощення І, колодязь ІІ, що менше ідеальної частки в одиницях площі на 2,2 кв. м. 
38. По варіанту № 2 співвласнику ОСОБА_2 виділяється: 1-1 коридор площею 8,2 кв. м, 1-2 санвузол площею 3,2 кв. м, 1-3 житлова кімната площею 10,7 кв. м, 1-4 житлова кімната площею 12,1 кв. м, 1-6 житлова кімната площею 18,6 кв. м, 1-7 кухня площею 11,8 кв. м, колодязь № 1, огорожа № 4 (к. ф. зн. - 0,4), ворота № 9, 1/2 вимощення № 8, огорожа № 14, частина огорожі № 12, що більше ідеальної частки в одиницях площі на 2,2 кв. м.
39. Щодо можливості визначення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників у вищевказаному висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи зазначені наступні варіанти.
40. По варіанту № 1 виділити співвласнику ОСОБА_1 з часткою 1/2 у користування земельну ділянку S1 площею 0,0500 га (500 кв. м), яка розташована в межах: від т. 1 до т. 23 - 5,44 м; від т. 23 до т. 22 - 6,19 м; від т. 22 до т. 21 - 1,17 м; від т. 21 до т. 20 - 3,24 м; від т. 20 до т. 19- 3,81 м; від т. 19 до т. 32 - 3,53 м; від т. 32 до т. 18 - 5,87 м; від т. 18 до т. 17 - 1,02 м; від т. 17 до т. 16 - 5,96 м; від т. 16 до 
т. 15 - 1,03 м; від т. 15 до т. 14 - 4,41 м; від т. 14 до т. 31 - 4,14 м; від т. 31 до т. 30 - 4,97 м; від т. 30 до т. 29 - 4,37 м; від т. 29 до т. 28 - 5,59 м; від т. 28 до т. 27 - 1,0 м; від т. 27 до т. 26 - 4,46 м; від т. 26 до т. 25 - 12,80 м; від т. 25 до т. 24 - 9,93 м; 
від т. 24 до т. 4 - 11,23 м; від т. 4 до т. 3 - 9,43 м; від т. 3 до т. 2 - 4,71 м; від т. 2 до 
т. 1 - 2,21 м.
41. По варіанту № 1 виділити співвласнику ОСОБА_2 з часткою 1/2 у користування земельну ділянку S2 площею 0,0500га (500 кв. м), яка розташована в межах: від т. 6 до т.7 - 1,52 м; від т. 7 до т. 8 - 7,83 м; від т. 8 до т. 9 - 5,61 м; 
від т. 9 до т. 10 - 4,77 м; від т. 10 до т. 11 - 8,60 м; від т. 11 до т. 12 - 5,42 м; від т. 12 до т. 13 - 4,85 м; від т. 13 до т. 31 - 9,27 м; від т. 31 до т. 30 - 4,97 м; від т. 30 до 
т. 29 - 4,37 м; від т. 29 до т. 28 - 5,59 м; від т. 28 до т. 27 - 1,0 м: від т. 27 до т. 26 - 4,46 м: від т. 26 до т. 25 - 12,80 м; від т. 25 до т. 24 - 9,93 м: від т. 24 до т. 5 - 10,0 м; від т. 5 до т. 6 - 5,49 м.
42. По варіанту № 2 виділити співвласнику ОСОБА_1 з часткою 1/2 у користування земельну ділянку S1 площею 0,0500га (500 кв. м), яка розташована в межах: від т. 1 до т. 23 - 5,44 м; від т. 23 до т. 22 - 6,19 м; від т. 22 до т. 21 - 1,17 м; від т. 21 до т. 20 - 3,24 м; від т. 20 до т. 19 - 3,81 м; від т. 19 до т. 32 - 3,53 м; від т. 32 до т. 18 - 5,87 м; від т. 18 до т. 17 - 1,02 м; від т. 17 до т. 16 - 5,96; від т. 16 до т. 15 - 1,03 м; від т. 15 до т. 14 - 4,41 м; від т. 14 до т. 30 - 1,93 м; від т. 30 до т. 29 - 3,45 м; від т. 29 до т. 28 - 4,37 м; від т. 28 до т. 27 - 5,56 м; від т. 27 до т. 26 - 5,0 м; від т. 26 до т. 25 - 4,25 м; від т. 25 до т. 24 -11,01 м; від т. 24 до т. 4 - 7,97 м; від т. 4 до т. 3 - 9,43 м; від т. 3 до т. 2 - 4,71 м; від т. 2 до т. 1 - 2,21 м.
43. По варіанту № 2 виділити співвласнику ОСОБА_2 з часткою 1/2 у користування земельну ділянку S2 площею 0,0500 га (500 кв. м), яка розташована в межах: від т. 6 до т. 7 - 1,52 м; від т. 7 до т. 8 - 7,83 м; від т. 8 до т. 9 - 5,61 м; 
від т. 9 до т. 10 - 4,77 м; від т. 10 до т. 11 - 8,60 м; від т. 11 до т. 12 - 5,42 м; від т. 12 до т. 13 - 4,85 мг; від т. 13 до т. 14 - 13,41 м; від т. 14 до т. 30 - 1,93м; від т. 30 до т.29 - 3,45м; від т.29 до т. 28 -4,37м; від т. 28 до т. 27 - 5,56 м; від т. 27 до т. 26 - 
5,0 м; від т. 26 до т. 25 - 4,25 м; від т. 25 до т. 24 - 11,01 м; від т. 24 до т. 5 - 13,26 м; від т. 5 до т. 6 - 5,49 м.

Позиція Верховного Суду
44. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
45. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
46. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
47. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
48. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
49. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
50. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
51. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
52. Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
53. Частиною першою статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
54. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю(частина перша статті 356 ЦК України).
55. Згідно з частинами першою-третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
56. Відповідно до положень частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
57. У постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі
№ 2114/2-3819/11 та від 29 червня 2022 року у справі № 466/3008/17 зазначено про необхідність забезпечення дійсного вирішення у дієвий спосіб спору, що виник й існує між сторонами та існування якого позбавляє їх можливості спільно використовувати єдиний об`єкт нерухомості без його поділу (виділу частки) в натурі.
58. Згідно з положеннями статті 120 ЗК України, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
59. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
60. Визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд встановить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.
61. Схожі за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-841цс16, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16, Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі 
№ 686/6888/15, від 05 лютого 2020 року у справі № 497/1137/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 489/2029/17, від 03 листопада 2020 року у справі 
№ 653/1760/16, від 30 листопада 2022 року у справі № 520/3556/16.
62. З метою вирішення спору між співвласниками спірного домоволодіння, щодо поділу садибного будинку по АДРЕСА_1 , а також визначення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,15 га, судом першої інстанції було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно з висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 36412/21-43/278/279/22-43/280/22-49 від 16 червня 2023 року експертом було запропоновано по два варіанти поділу будинку та виділу у користування земельної ділянки.
63. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
64. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
65. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги підлягають до задоволення оскільки між сторонами існує спір з приводу користування житловим будинком та земельною ділянкою, який у добровільному порядку вирішити не вдається, оскільки відповідач не визнає права власності позивача на успадковане майно. 
66. Судами встановлено, що сторони у справі є співвласниками по 1/2 житлового будинку на АДРЕСА_1 . Проведена у справі будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза № 36412/21-43/278/279/22-43/280/22-49 від 16 червня 2023 року підтверджує технічну можливість поділу будинку в натурі відповідно до часток співвласників та встановлення порядку користування земельною ділянкою за двома варіантами, які є найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників. Відповідачем не наведено альтернативного варіанту поділу будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою і фактично не висловлено суттєвих зауважень щодо застосованого судом першої інстанції варіанту поділу будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою.
67. У касаційній скарзі заявник посилається на те, що апеляційним судом у порушення вимог пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України не було скасовано рішення суду першої інстанції, оскільки він не був повідомлений належним чином про розгляд справи по суті 24 жовтня 2025 року у суді першої інстанції. 
68. Однак з такими доводами суд касаційної інстанції не погоджується.
69. У частині другій статті 129 Конституції України гарантовано, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
70. Вказане положення кореспондується з нормами частини другої статті 12 ЦПК України, відповідно до якої учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
71. Статтею 43 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
72. Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (частина перша статті 8 ЦПК України).
73. Відповідно до частини другої статті 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання учасників справи повідомляє суд.
74. Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
75. Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. 
76. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя 
статті 211 ЦПК України).
77. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті, крім визначених цією статтею випадків. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини другої цієї статті якщо суд визнає потрібним, аби сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення, суд відкладає розгляд справи.
78. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2024 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання на 11 листопада 2024 року. Судові повістку відповідач ОСОБА_2 отримав 19 вересня 2024 року (т. 2, а. с. 60).
79. У зв`язку із неявкою у судове засідання усіх осіб 11 листопада 2024 року, розгляд справи було відкладено на 27 лютого 2025 року.
80. 27 лютого 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подав до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на те, що він участь у судовому засіданні взяти не зможе, оскільки задіяний в іншому судовому процесі в Шевченківському районному суді м. Києва при розгляді справи № 761/7615/25, призначеної до розгляду на 09:50 год 27 лютого 2025 року. 
81. Судом першої інстанції надана належна оцінка поданому клопотанню, враховано, що стороною відповідача не вказано об`єктивних причин неможливості розгляду справи за відсутності представника відповідача, зважаючи, що клопотання було здано особисто до канцелярії суду та зареєстровано о 10 год. 52 хв., тобто вже після засідання у Шевченківському районному суді м. Києва. Також представник не повідомив причини неявки самого відповідача.
82. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). Водночас з пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України слідує, що зловживанням процесуальними правами є дії, спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.
83. Зважаючи, що справа розглядалася у суді першої інстанції з липня 
2020 року, розумні строки розгляду справи, можливість ознайомлення сторін з матеріалами справи, процесуальну поведінку сторін, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та його представника, який був обізнаний про розгляд справи.
84. Розгляд справи по суті відбувся 27 лютого 2025 року про що свідчить протокол судового засідання (т. 2, а. с. 82), після чого, на підставі частини першої статті 244 ЦПК України, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення.
85. Таким чином 27 жовтня 2025 року було лише проголошене судове рішення у справі, а відсутність відповідача під час такого проголошення не призвело до порушення його прав, зокрема права на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції, яке він реалізував.
86. Подібні висновки висловлено у пункті 73 постанови Верховного Суду 
від 20 травня 2026 року у справі № 200/14579/13-ц (провадження 
№ 61-12664св25).
87. Щодо зупинення апеляційним судом провадження у цій справі до вирішення справи № 369/24324/25 слід зазначити наступне. 
88. Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 12 березня 
2026 року у задоволенні клопотання представника відповідача - Кукареки К. С. про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі № 369/24324/25 відмовлено.
89. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
90. Визначаючи наявність передбачених статтею 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 6 частини першої цієї статті,- неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
91. Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
92. Відповідно до згаданої вище норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
93. З огляду на наведене для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
94. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.
95. Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі.
96. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.
97. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 05 січня 2026 року було відкрито провадження у справі № 369/24324/25за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.
98. Вирішуючи клопотання представника  ОСОБА_2 - Кукареки К .С. про зупинення провадження у справі, суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 369/24324/25, а також, що зібрані у цій справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання заявника. 
99. Слід також зазначити, що з моменту подання позову про виділ частки та встановлення порядку користування земельною ділянкою пройшло 6 років, а позов у справі № 369/24324/25 відповідачем подано вже після ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі.
100. Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування правильних по суті судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
101. Слід також зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
102. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів касаційної скарги по суті спору та їх відображення в оскаржених рішенні суду першої інстанції та постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, судами сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.
103. Колегія суддів, надаючи оцінку судовим рішенням на предмет їх законності у межах доводів касаційної скарги, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції. За встановлених у цій справі обставин суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли цілком обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.
104. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які заявник послався в обґрунтування доводів касаційної скарги.
105. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
106. З урахуванням доводів касаційної скарги,які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Кукарека Катерина Сергіївна, залишити без задоволення.
2. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 24 жовтня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк

В. В. Шипович