КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №367/13845/25 Суддя І інстанції - Горбачова Ю.В. 
Провадження № 33/824/1752/2026 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Зубчук О.Р. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2026 року об`єднано адміністративну справу № 367/13845/25 (провадження № 3/367/154/2026) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та адміністративну справу 367/13846/25 (провадження № 3/367/155/2026) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер № 367/13845/25 (провадження № 3/367/154/2026).
Визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, які необхідно сплатити в дохід держави, зі стягненням судового збору на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , виконуючи по 07.06.2024 року повноваження депутата Бучанської районної ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 розділу VII Закону № 1700-VII, несвоєчасно 04.09.2025, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Також, ОСОБА_1 , виконуючи по 07.06.2024 року повноваження депутата Бучанської районної ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 розділу VII Закону № 1700-VII, несвоєчасно 04.09.2025, без поважних причин, подала при звільнені декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник Зубчук О.Р. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2026 року та закрити провадження по справі №367/13846/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
У разі встановлення судом вини, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитися усним зауваженням. 
Апелянт вказує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП має бути встановлено за наслідками розгляду справи, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов`язок подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями у певний строк, проте, усвідомлено без наявності на те поважних причини вирішила її не подавати і умисно не подала таку декларацію. Натомість, у своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомляла про свою необізнаність щодо подання декларацій. Вона не отримувала жодних повідомлень/вказівок від апарату або керівництва Бучанської районної ради Бучанського району Київської області щодо подання декларацій. Неможливо умисно порушити обов`язок, про існування якого особі не було відомо. Відразу, коли ОСОБА_1 стало відомо про пропуск строку подання декларації (04.09.2025) - нею самостійно була подана така декларація. Тобто, як зазначає апелянт, ОСОБА_1 подала декларацію лише 04.09.2025 через необережність та незнання. Саме після цього Управлінням стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України виявлено вчинення правопорушення та розпочато процедуру складання відповідних протоколів. 
При цьому, апелянт звертає увагу, що після подання декларації, ОСОБА_1 05.09.2025 надала пояснення старшому оперуповноваженому в ОВС Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковнику поліції Троян О.А. Тому, на думку апелянта, саме 05.09.2025 і є датою виявлення адміністративного правопорушення, і саме з цієї дати органу, який складав протокол, вже було достеменно відомо про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення було складено тільки 08.11.2025, хоча має бути складений не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. 
Отже, як зазначає апелянт, судом першої інстанції не враховано те, що складення та оформлення даної справи виконано неналежним чином, а зазначені недоліки та неповнота не можуть бути усунені в суді, у зв`язку з чим, на думку апелянта, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Поряд з іншим апелянт вказує, що у даному випадку правопорушення носить виключно формальний характер, не спричинило жодних шкідливих наслідків, не завдало шкоди державним чи суспільним інтересам, правам або свободам громадян, а також не було спрямоване на приховування доходів чи уникнення фінансового контролю. Декларація була подана добровільно одразу після усвідомлення пропуску строку.
Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_1 раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, характеризується позитивно та є соціально відповідальною особою, чия професійна та громадська діяльність має істотне значення для розвитку громади та регіону. Зокрема, ОСОБА_1 є керівницею Центру підтримки підприємців Дія.Бізнес Буча, який надає консультативну, навчальну та грантову підтримку підприємцям, у тому числі жінкам та внутрішньо переміщеним особам, які прагнуть започаткувати або відновити власну справу.У період 2022-2023 років Центр став одним із перших просторів у регіоні, який у кризових умовах забезпечував жителів громади та регіону безперебійним доступом до електропостачання, мережі Інтернет та облаштованих робочих місць. Крім того, під час тимчасової окупації м. Бучі за ініціативи місцевих волонтерів та за координації з органами місцевого самоврядування, і ОСОБА_1 у надзвичайно стислі строки фактично з нуля організувала та забезпечила роботу волонтерського кол-центру для допомоги мешканцям громади, який функціонував до моменту деокупації міста. Також ОСОБА_1 є засновницею громадської організації BeCity, діяльність якої спрямована на підтримку підприємців, жінок у бізнесі, внутрішньо переміщених осіб, ветеранів та членів їхніх сімей, а також на розвиток бізнес-середовища та економічної стійкості регіону в умовах воєнного стану. 
Отже, апелянт вважає, що з урахуванням мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, застосування до ОСОБА_1 заходів адміністративної відповідальності у вигляді штрафу є невиправдано суворим та не відповідає принципам справедливості й пропорційності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Зубчук О.Р., яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора Сироватки В.В., який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Так, частина 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
При цьому діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.
Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.
Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).
Згідно примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до ч. 1, 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 , виконуючи по 07.06.2024 року повноваження депутата Бучанської районної ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 розділу VII Закону № 1700-VII, несвоєчасно 04.09.2025, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Також, ОСОБА_1 , виконуючи по 07.06.2024 року повноваження депутата Бучанської районної ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 розділу VII Закону № 1700-VII, несвоєчасно 04.09.2025, без поважних причин, подала при звільнені декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідно до рішення Бучанської районної ради Київської області від 07.06.2024 №285-23-VІІІ «Про дострокове припинення повноважень депутата Бучанської районної ради ОСОБА_1 » достроково припинено повноваження депутата цієї ради ОСОБА_1 .
За змістом ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», повноваження депутата ради, починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.
Положеннями частини третьої статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» вказано, що на депутатів місцевих рад поширюються вимоги та обмеження встановлені Законом. Так, депутати зобов`язані щороку до 01 квітня наступного року подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.
Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII депутати місцевих рад є суб`єктами на яких поширюється дія цього Закону. Тобто ОСОБА_1 , як депутат Бучанської районної ради Київської області є суб`єктом на якого поширюється дія Закону № 1700-VII та вона є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Згідно з приміткою до статті 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Абзацом 2 частини другої статті 45 Закону № 1700-VII визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, указану у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункту 5, частини першої статті 3 Закону № 1700-VII зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 № 252/23, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.11.2023 за № 1965/41021, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1700-VII (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Отже, ОСОБА_1 , будучи депутатом місцевої ради, тобто суб`єктом на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, зобов`язана була подати декларацію після звільнення за 2024 рік упродовж часу з 00:00 год. 01.01.2025 по 23:59 год. 31.03.2025. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подала декларацію 04.09.2025 о 19:29, тобто несвоєчасно, без поважних причин. 
Тобто, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Окрім того, як встановлено судом, відповідно до рішення Бучанської районної ради від 07.06.2-24 № 285-23 VIII «Про дострокове припинення повноважень депутата Бучанської районної ради ОСОБА_1 » достроково було припинено повноваження депутата цієї ради ОСОБА_1. 
Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700 - VII визначено, що особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» п. 2 , п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону № 1700 - VII НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно - правові акти. Нормативно - правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 вказаного Закону.
Відповідно до підпункту п.п. 2 п. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 № 449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за № 987/36609, декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700- VII не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. 
Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до Закону №1700 - VII, крім декларації кандидата на посаду.
Відповідно до положень статей 251-253 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, що має юридичне значення. Він може визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію при звільненні за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, упродовж часу з 00:00 год. 08.06.2024 (наступний день після дати звільнення) по 23:59 год. 07.07.2024.
08.07.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений пп.2 п. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 № 449/21, а саме у строк 30 календарних днів з моменту припинення повноважень депутата не подала декларацію при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (з 01.01.2024 по 07.06.2024), адже, подала її лише 04.09.2025 о 19 год. 51 хв, тобто несвоєчасно без поважних причин. 
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, всупереч доводам апеляційної скарги, не передбачає лише умисної форми вини, оскільки сама диспозиція цієї норми передбачає, що вказане адміністративне правопорушення, може бути вчинено як умисно, так і з необережності.
В матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларацій зумовлено поважними причинами, отже доводи апеляційної скарги про відсутність в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги захисника про необізнаність ОСОБА_1 щодо подання декларації, також є безпідставними, зважаючи на те, що відповідно до ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Презумпція знання законодавства означає, що кожен вважається таким, що знає закони. ОСОБА_1 є особою на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», і таким чином, знала про свій обов`язок подати декларації у встановлені законом строки. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення має бути складений не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, то вони є необґрунтованими, так як датою виявлення вчиненого правопорушення слід вважати день складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки на момент складання протоколу були зібрані усі необхідні докази, що в сукупності свідчать про наявність ознак складу правопорушення, та існувала можливість вручити вказаний протокол особі, виконавши дії, визначені ч.ч. 2-4 ст. 256 КУпАП.
Виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а саме сукупності його об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, яка уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Така правова позиція кореспондується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 січня 2024 року, зокрема, щодо початку притягнення особи до адміністративної відповідальності, (постанові у справі № 522/12566/18).
Доводи апеляційної скарги про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю, також є неспроможними.
Так, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП, по своїй суті не може бути визнане малозначним, оскільки передбачає відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, який є обов`язковим для всіх осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Вказані особи мають виконувати передбачені законом вимоги щодо фінансового контролю, незалежно від того, чи змінювався їх матеріальних стан, позитивно чи негативно вони характеризуються за місцем роботи. 
За змістом ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відтак, відсутні підстави вважати допущене ОСОБА_1 правопорушення малозначним, що має наслідком неможливість застосування положень ст. 22 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 , апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2026 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Зубчук О.Р. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Л.І. Кепкал