Справа № 521/3542/26
Номер провадження № 2/521/4105/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
26 травня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Шевчук Н.О.,
секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:
від ОСОБА_1 – не з`явилася;
від ОСОБА_2 – не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У березні 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Поліхранова Юлія Вікторівна звернулася до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просить суд: стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказала, що 02.12.2021 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №801, який рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.02.2025 року розірвано.
За доводами позивача, ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні.
Представник позивача зауважила, що донька ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, потребує постійного лікування, спеціалізованого медичного супроводу, реабілітаційних заходів, проходження консультацій вузькопрофільних спеціалістів, а також придбання ліків, медичних виробів та спеціального харчування. Витрати на дитину з інвалідністю є значно більшими ніж на утримання здорової дитини відповідного віку, та її стан здоров`я потребує підвищеного матеріального забезпечення.
Як вказано представником позивача, відповідач участі в утриманні дитини добровільно не надає, хоча має на це фінансову можливість, оскільки останній здійснює трудову діяльність без офіційного працевлаштування та отримує дохід неофіційно.
Як вважає представник позивачки, приймаючи до уваги стан здоров`я дитини, матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , який є молодим працездатним чоловіком, та його вік та стан здоров`я дозволяють йому бути працевлаштованим та виконувати законні вимоги щодо піклування здоров`я дитини, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, утримання дитини до її повноліття, наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 11.03.2026 року у справі 521/3542/26 було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено дату судового засідання.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 07.04.2026 року витребувано докази за клопотанням представника позивача.
16.04.2026 року (вх.№26281), 21.04.2026 року (вх.№ЕП - 4203), 24.04.2026 року (вх.№28538), 08.05.2026 року (вх.№32385) на адресу суду надійшли витребуванні судом докази, які долучені до матеріалів справи.
Відзиву від відповідача до Хаджибейського районного суду міста Одеси не надходило, що не є перешкодою для розгляду даної справи на наявними у ній матеріалами.
25.05.2026 року через підсистему «Електронний Суд» за вх. №26962 представник позивача скерувала до суду додаткові пояснення у справі, у яких остання, зауважуючи про ознайомлення її з матеріалами справи, а саме письмовими доказами, які надійшли до суду від банківських установ, вказала про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Письмові пояснення судом долучено до матеріалів цивільної справи.
Позивачка та її представник – адвокат Поліхранова Юлія Вікторівна в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. 25.05.2026 року за вх.№36963 представник позивачки - адвокат Поліхранова Юлія Вікторівна скерувала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, що розглянуто судом та задоволено.
Відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач був сповіщений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями наявним у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК), які направлялося на адресу реєстрації відповідача, з огляду на що, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає, що позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини потребують задоволення у повному обсязі, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

02.12.2021 року між  ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у мсті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №801.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилася ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження (повторно) виданим Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) від 20.06.2024 року серії НОМЕР_3 , актовий запис №539, батьками якої є: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_1 .
З рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.02.2025 року у справі №383/1537/24 судом встановлено, що шлюб, зареєстрований 02.12.2021 року Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у мсті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №801, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано.
Згідно заяви, посвідченої Приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Корчак Людмилою Василівною від 03.09.2025 року, реєстровий номер 479 вбачається, що ОСОБА_2 надав згоду на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю – ОСОБА_1 .
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 16.09.202 року.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого Департаментом соціальної підтримки Кропивницької міської ради, вбачається що, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною з інвалідністю.
Згідно Витягу з історії хвороби №96764 від 26.10.2024 року, виданого КНП «1 територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування м. Львова», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено клінічний діагноз: вроджена вада розвитку обличчя.
Згідно відповіді, наданої з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 21.04.2026 року (вх.№ ЕП-4203) на виконання ухвали суду від 07.04.2026 року, вбачається рух коштів за картковим рахунком платіжної картки НОМЕР_5 , виданої на ім`я ОСОБА_2 за період з 01.01.2022 року по 18.04.2026 року.
Згідно відповіді, наданої з Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 24.04.2026 року (вх.№ 28538) на виконання ухвали суду від 07.04.2026 року, вбачається інформація з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми доходу, з нарахованого/перерахованого податку та військового збору відносно ОСОБА_2 за період з 01.01.2022 року по 31.12.2025 року.
Згідно відповіді, наданої з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 16.04.2026 року (вх.№26281) на виконання ухвали суду від 07.04.2026 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та за 2022 рік отримав доходу у розмірі 141964, 97 грн., за 2023 рік – 244958, 26 грн.
Згідно банківської виписки за період з 01.01.2022 року по 21.04.2026 року, наданої з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 08.05.2026 року (вх.№ 32385) на виконання ухвали суду від 07.04.2026 року, вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 відкрито карткові рахунки, якими активно користується відповідач у справі.
Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин між сторонами, матеріали справи не містять.
Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України “Про охорону дитинства” кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч.1,3 ст. 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями ст. 180, 183 СК України визначено спосіб виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини/дітей, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частинами 1,2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Суд зауважує, що у даній справі між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 02.12.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у мсті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №801.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилася ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження (повторно) виданим Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) від 20.06.2024 року серії НОМЕР_3 , актовий запис №539, батьками якої є: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_1 .
З рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.02.2025 року у справі №383/1537/24 судом встановлено, що шлюб, зареєстрований 02.12.2021 року Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у мсті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №801, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано.
Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого Департаментом соціальної підтримки Кропивницької міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною з інвалідністю та відповідно до Витягу з історії хвороби №96764 від 26.10.2024 року, виданого КНП «1 територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування м. Львова», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено клінічний діагноз: вроджена вада розвитку обличчя.
Крім того, судом також встановлено, що дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади.
Згідно відповідей, які надійшли на виконання ухвали суду від 07.04.2026 року, судом вбачається, що ОСОБА_2 , має карткові рахунки, які відкриті в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», активно ними користується, хоча відповідно до відповідей з ДПС та ПФУ офіційного доходу за період з 2024 по 2026 роки включно не отримує.
У даному разі, вирішуючи питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно з відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , суд виходить з того, що відповідач по справі, ОСОБА_2 є фізично здоровою, працездатною особою, має можливість працювати та утримувати дитину, тобто має реальну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі.
Відтак, розглянувши позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено підставність позовних вимог, а тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 10.03.2026 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зворотного суду відповідачем не доведено, оскільки відзив чи будь-які пояснення до суду останній не надав та зазначені в позові обставини не спростував.
Одночасно з цим, суд зазначає, що стягуваний судом у даному разі розмір аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та дитини.
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно ч.1ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 10.03.2026 року.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп. потребує стягнення з відповідача в дохід держави.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі – задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 10.03.2026 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп.
На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 26.05.2026 року.

Суддя Н.О. Шевчук