ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/608/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., при секретарі судового засіданні Андріїв Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, справу 
за позовом: Івано-Франківського обласного центру зайнятості, вул. Деповська, буд. 89 А, м.Івано-Франківськ,76002 
до відповідача: фізичної особи-підприємця Сарваш Валерії Ігорівни, АДРЕСА_1 
про стягнення коштів в сумі 239554,00 грн,

за участі:
від позивача: Гандзюк Олени Орестівни, 
від відповідача: не з`явилися, 

встановив: Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Сарваш Валерії Ігорівни про стягнення коштів в сумі 239554,00 грн.
Позиція позивача.
Позовні вимоги мотивовано наявністю підстав для повернення коштів мікрогранту у відповідності до абзацу 4 пункту 21 Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738. Зазначає, що встановити наявність закупленого за кошти мікрогрантру обладнання є неможливим, оскільки отримувач відсутня як за місцем реєстрації, так і за місцем провадження діяльності.
09.12.2025 філією направлено Сарваш В.І., повідомлення про проведення 18.12.2025, виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності щодо дотримання умов Договору, однак, як за адресою провадження господарської діяльності так і за адресою зареєстрованого місця проживання Сарваш В.І. не знаходиться, про що працівниками філії було складено акт від 18.12.2025 № 1, за адресою: АДРЕСА_2 та акт від 18.12.2025 № 2, складеним за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач зазначає, що відповідно до пункту 8 розділу VII договору у разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 та 21 Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості в судовому порядку.
Позиція відповідача.
Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечує, зазначає, що виїзний огляд позивачем було проведено 18.12.2025. На цей момент усі ключові умови надання мікрогранту (створення та утримання робочих місць, використання коштів за призначенням) були виконані в повному обсязі.
Таким чином, на момент проведення огляду відповідач повністю виконав свої договірні зобов`язання, а акт огляду, який лише фіксує відсутність особи у конкретний день, не є належним та допустимим доказом порушення умов договору у розумінні ст. 76– 79 ГПК України.
Позивач визнає виконання умови щодо створення робочих місць. Єдиною фактичною підставою позову є відсутність відповідача під час огляду 18.12.2025 року на робочому місці.
Акти моніторингу лише фіксують неможливість візуального огляду майна у певний момент часу. Вони не містять відомостей про відчуження, продаж чи припинення використання обладнання.
Позивач не вжив заходів для повторного огляду, не надав документів із серійними номерами чи іншими ідентифікаційними ознаками обладнання. Висновок про «відсутність» майна ґрунтується на припущеннях.
Обставини справи, дослідження доказів.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.
З метою отримання коштів мікрогранту 02.09.2022 через Єдиний державний вебпортал електронних послуг «Дія», Сарваш Валерією Ігорівною подано заяву № 254HDL та проєкт бізнес-плану. 
За результатами перевірки відомостей вказаних в заяві, оцінки ділової репутації уповноваженим банком та проведеної співбесіди, Державним центром зайнятості наказом від 16.09.2022 № 101 прийнято рішення про надання ОСОБА_1 мікрогранту в розмірі 239776,00 грн.
На виконання умов Порядку 26.09.2022 ОСОБА_1 уклала договір про надання мікрогранту шляхом підписання заяви про приєднання. Кошти в сумі 239776,00 грн зараховані банком на розрахунковий рахунок отримувача 30.12.2022.
Таким чином трьох річний період виконання умов договору мікрогранту для відповідача почався з 30.12.2022 по 30.12.2025.
При проведенні моніторингів встановлено, що відповідачем дотримана обов`язкова умова договору мікрогранту відповідно до пункту 20 Порядку, в частині створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць. Отримувачем створено 2 робочих місця протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та працевлаштовано на них двох осіб: на перше робоче місце працевлаштовані: ОСОБА_2 з 16.03.2023, звільнена 31.03.2023; ОСОБА_3 з 01.07.2023, звільнена 13.11.2023; ОСОБА_4 з 17.11.2023, звільнена 15.08.2025; на друге робоче місце працевлаштовані: ОСОБА_5 з 23.06.2023, звільнена 13.11.2023; ОСОБА_6 з 17.11.2023, звільнена 15.08.2025. Наведене вище підтверджується інформацією наданою ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та ГУ ДПС в Івано-Франківській області.
Івано-Франківською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості (надалі – Філія) на виконання вимог Порядку складено акти спостереження (моніторингу та контролю) дотримання умов договору мікрогранту від 06.01.2023, 07.04.2023, 07.07.2023, 10.10.2023, 01.01.2024, 09.05.2024, що підтверджують дотримання умови договору мікрогранту щодо цільового використання коштів, на підставі виписки АТ «Ощадбак» по рахунку.
09.12.2025 філією направлено відповідачу, повідомлення про проведення 18.12.2025, виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності щодо дотримання умов договору. 
Однак, як за адресою провадження господарської діяльності, так і за адресою зареєстрованого місця проживання відповідачка була відсутньою, про що працівниками філії складено акт від 18.12.2025 № 1, за адресою: АДРЕСА_2 та акт від 18.12.2025 № 2, складеним за адресою: АДРЕСА_3 .
Івано-Франківським обласним центром зайнятості 12.03.2026 прийнято рішення про повернення ОСОБА_1 коштів мікрогранту в сумі 239554,00 грн та 13.03.2026 направлено претензійну вимогу на суму 239554,00 грн.
Претензію відповідачем ні за юридичною адресою, ні за фактичною адресою не отримано.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновки суду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 року № 738 затверджений Порядок надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, який визначає: умови, критерії, механізм надання безповоротної державної допомоги фізичним особам, суб`єктам господарювання (далі - отримувач) у формі мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу (далі - мікрогрант); механізм використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття для надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу та коштів, передбачених Мінекономіки за бюджетною програмою “Надання грантів для створення або розвитку бізнесу” для надання безповоротної державної допомоги отримувачу у формі мікрогранту. Метою надання безповоротної державної допомоги у формі мікрогрантів є сприяння зайнятості населення, створення або розвиток власного бізнесу.
Пунктом 6 Порядку визначено, що надання мікрогрантів за рахунок джерел, передбачених абзацом сьомим пункту 1 цього Порядку, здійснюється Мінекономіки через АТ “Ощадбанк” (далі - уповноважений банк) на підставі рішень Державного центру зайнятості, включених до подання про надання мікрогрантів (далі - подання), відповідно до договору про взаємодію між Мінекономіки, уповноваженим банком та Державним центром зайнятості (далі - договір про взаємодію 1). Надання мікрогрантів за рахунок джерел, передбачених абзацом шостим пункту 1 цього Порядку, здійснюється Державним центром зайнятості в межах обсягу коштів, передбачених в бюджеті Фонду на поточний бюджетний період за відповідним напрямом, через уповноважений банк відповідно до договору про взаємодію між уповноваженим банком та Державним центром зайнятості (далі - договір про взаємодію 2).
За умовами п. 20 Порядку для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту у відділенні уповноваженого банку шляхом підписання заяви про приєднання.
У договорі мікрогранту обов`язково зазначаються обрані з переліку, визначеного пунктом 5 цього Порядку, напрями витрат, на покриття яких використовується мікрогрант, а також умови, невиконання або неналежне виконання яких є підставою для повернення отримувачем отриманих коштів. Умови укладеного договору мікрогранту є незмінними в частині виконання обов`язкових вимог, які діяли на момент укладення договору, крім випадків, визначених цим Порядком.
Обов`язковою умовою договору мікрогранту, крім надання мікрогранту отримувачам, визначеним абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку, є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 цього Порядку, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту. Під виконанням обов`язкової умови щодо створення робочих місць у цьому Порядку слід розуміти створення робочих місць понад штатну чисельність працівників на дату подання заяви на отримання мікрогранту або створення робочих місць у зв`язку з утворенням нового суб`єкта господарювання. Отримувачі можуть створити нові посади, необхідні для виробничого процесу, в межах кількості створених робочих місць відповідно до умов пункту 4 цього Порядку. У разі призову отримувача на військову службу під час мобілізації або укладення контракту на проходження військової служби та у разі набуття статусу військовополоненого та/або зниклого безвісти, що підтверджується відповідними документами уповноважених державних органів, на яких покладено обов`язки щодо засвідчення зазначених статусів, та заявою на ім`я керівника регіонального центру зайнятості або керівника Державного центру зайнятості, виконання обов`язкової умови договору мікрогранту тимчасово зупиняється та продовжується після демобілізації отримувача або оновлення інформації щодо статусу осіб з числа військовополонених та/або зниклих безвісти. Отримувач зобов`язаний повідомити про факт своєї демобілізації або зміни статусу осіб з числа військовополонених та/або зниклих безвісти протягом 30 календарних днів з моменту звільнення з військової служби та внесення запису про звільнення до його військово-облікового документа або повернення з полону. У разі коли отримувачем не використано кошти отриманого мікрогранту в повному обсязі, а сума фактично використаного мікрогранту відповідає розміру мікрогранту, визначеному пунктом 4 цього Порядку, отримувач може звернутися до Державного центру зайнятості з метою укладення додатковї угоди до Договору про надання мікрогранту в частині внесення змін щодо виконання обов`язкової умови згідно з цим Порядком.
Для виконання обов`язкової умови не може бути працевлаштована особа, яка перебувала у трудових відносинах з отримувачем мікрогранту протягом 180 календарних днів, що передують дню її працевлаштування відповідно до вимог цього Порядку, крім надання мікрогранту отримувачам, визначеним абзацом другим пункту 4 цього Порядку.
Для виконання отримувачем обов`язкової умови договору щодо працевлаштування міський, районний, міськрайонний центр зайнятості, філія регіонального центру зайнятості (далі - центр зайнятості) за місцем укладення договору мікрогранту інформує суб`єкта господарювання про можливість укомплектування робочих місць особами з числа зареєстрованих безробітних. Центр зайнятості та суб`єкт господарювання вживають спільних заходів для добору працівників із числа зареєстрованих безробітних.
За відсутності у центрі зайнятості зареєстрованих безробітних, які можуть бути працевлаштовані на робочі місця, створені суб`єктом господарювання, комплектування таких робочих місць здійснюється суб`єктом господарювання самостійно.
У разі звільнення працівників, працевлаштованих відповідно до абзацу третього цього пункту, до закінчення 24-місячного строку з дня працевлаштування на їх робочі місця у межах зазначеного строку працевлаштовуються інші особи. Суб`єкт господарювання протягом п`яти календарних днів після звільнення працівника, працевлаштованого на умовах цього Порядку, повідомляє відповідному центру зайнятості про наявність або відсутність наміру комплектування ним робочого місця особами з числа зареєстрованих безробітних. За наявності такого наміру у роботодавця та у разі відсутності протягом п`яти днів з дня отримання такого повідомлення у центрі зайнятості зареєстрованих безробітних, які можуть бути працевлаштовані на умовах цього Порядку, комплектування таких робочих місць здійснюється суб`єктом господарювання самостійно.
У разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб згідно з умовами цього Порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.
Для виконання визначеної абзацом третім цього пункту умови договору мікрогранту щодо працевлаштування осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту отримувач зобов`язаний сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із заробітної плати осіб, з якими трудові договори було укладено протягом зазначеного трирічного строку, у розмірі, не меншому, ніж розмір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розрахований за 24 місяці з мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня року, в якому отримано мікрогрант, за кожне робоче місце, визначене відповідно до пункту 4 цього Порядку. У разі невиконання такої умови отримувач зобов`язаний не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому закінчується трирічний строк реалізації проекту, повернути уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту, різницю між зазначеними розмірами.
У разі розірвання договору мікрогранту до завершення трирічного строку реалізації проекту отримувач зобов`язаний протягом одного місяця з дня подання заяви про розірвання договору мікрогранту повернути різницю між сумою отриманого мікрогранту та фактично сплаченими на дату розірвання договору мікрогранту податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченим за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи - підприємці.
У разі коли отримувачем протягом трирічного строку реалізації проекту сплачено податки та збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівників, працевлаштованих згідно з цим Порядком, та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи - підприємці, в сумі, що є меншою, ніж отриманий мікрогрант, різниця між сумою мікрогранту і сплаченими податками та зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи - підприємці, повертається отримувачем не пізніше останнього робочого дня наступного місяця, в якому закінчується трирічний строк реалізації проекту.
Для цілей цього Порядку:
до фактично сплачених податків і зборів належать податок на прибуток підприємств, екологічний податок, рентна плата, єдиний податок, податок на доходи фізичних осіб, сплачений з доходу, отриманого від провадження господарської діяльності такої фізичної особи, військовий збір та податок на доходи фізичних осіб, сплачений за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників;
до фактично сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування належить єдиний внесок, сплачений за працевлаштованих згідно з цим Порядком працівників та/або за себе для отримувачів, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку як фізичні особи - підприємці.
Відповідні рішення про повернення приймаються регіональними центрами зайнятості.
Згідно з п. 21 Порядку державний центр зайнятості через регіональні, міські, районні, міськрайонні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості (далі - центр зайнятості) здійснює моніторинг та контроль виконання умов договору мікрогранту, зокрема шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача, протягом трьох років з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку або до повного виконання обов`язкової умови договору мікрогранту, визначеної абзацом третім пункту 20 цього Порядку. Для здійснення моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту отримувачем центр зайнятості може залучати відповідні центральні та/або місцеві органи влади. У разі неможливості встановлення факту цільового використання мікрогранту або встановлення факту нецільового використання мікрогранту під час моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту, який здійснюється центром зайнятості, кошти в сумі, що дорівнює сумі коштів мікрогранту, використаної не за цільовим призначенням, протягом одного місяця повертаються отримувачем на спеціальний рахунок, відкритий в уповноваженому банку, для подальшого їх перерахування на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту. Рішення про повернення мікрогранту приймаються регіональними центрами зайнятості. Уповноважений банк протягом п`яти робочих днів повертає зазначені кошти на: реєстраційний рахунок загального фонду Мінекономіки, відкритий в Казначействі, для подальшого їх перерахування до державного бюджету в установленому порядку - для коштів, наданих із загального фонду державного бюджету; спеціальний реєстраційний рахунок Мінекономіки, відкритий в Казначействі, - для коштів, наданих із спеціального фонду державного бюджету; на рахунок Фонду - для мікрогрантів, наданих за рахунок коштів Фонду. Неповернуті отримувачем кошти стягуються з нього відповідно до вимог законодавства. У разі несвоєчасного та/або неповного виконання пунктів 20 і 21 цього Порядку сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку. Судові витрати на проведення позовної роботи здійснюються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України або у бюджеті Фонду (для мікрогрантів, які фінансувалися за рахунок коштів Фонду). Державний центр зайнятості щокварталу до 20 числа місяця, наступного за звітним періодом, подає Мінекономіки звіт щодо виконання отримувачами умов договору мікрогранту, який містить інформацію про кількість отримувачів, суми наданих відповідно до цього Порядку мікрогрантів, кількість найманих працівників, а також суми сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування отримувачами, яким надано мікрогранти. Для реалізації умов цього Порядку інформація: щодо сум сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування отримувачами подається ДПС за запитом Державного центру зайнятості. Форма подання такої інформації встановлюється Державним центром зайнятості разом з ДПС; про працевлаштування осіб на нові робочі місця, суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за працевлаштованих на умовах, визначених цим Порядком, працівників подається Пенсійним фондом України. Тип та структура електронних даних, що передаються та приймаються, процедури взаємодії інформаційних систем та зміни до них, форма журналів обліку запитів та відповідей визначаються Державним центром зайнятості та Пенсійним фондом України шляхом прийняття спільних рішень, які оформлюються окремими протоколами, підготовленими на підставі цього Порядку; про день зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку подається уповноваженим банком відповідно до договорів про взаємодію 1 та 2.
За результатами моніторингів позивачем встановлено, що відповідачем дотримана обов`язкова умова договору мікрогранту відповідно до пункту 20 Порядку, в частині створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць. Отримувачем створено 2 робочих місця протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та працевлаштовано на них двох осіб.
Також, Івано-Франківською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості складено акти спостереження (моніторингу та контролю) дотримання умов договору мікрогранту від 06.01.2023, 07.04.2023, 07.07.2023, 10.10.2023, 01.01.2024, 09.05.2024, що підтверджують дотримання умови договору мікрогранту щодо цільового використання коштів.
09.12.2025 філією направлено відповідачу, повідомлення про проведення 18.12.2025 виїзного огляду місця провадження господарської діяльності щодо дотримання умов договору. Однак, доказів направлення вказаного повідомлення суду не надано.
Як встановлено судом, працівниками позивача складено акти перевірки фактичного знаходження суб`єкта господарювання за вказаною адресою №1 та № 2 від 18.12.2025 за якими суб`єкт господарювання (відповідач) за вказаними адресами не знаходиться.
Відповідно до абз. 2 п. 5 Порядку мікрогранти надаються для покриття таких напрямів витрат придбання меблів, обладнання, транспортних засобів (які будуть використовуватися в комерційних та виробничих цілях), необхідних для провадження господарської діяльності, які не підлягають відчуженню до виконання умов договору про надання мікрогранту на створення або розвиток власного бізнесу (крім випадків відчуження внаслідок звернення стягнення на нього уповноваженим банком відповідно до договору застави).
Відповідно пп. 9 п. 2 розділ VI Договору отримувач зобов`язується до виконання умов цього договору не відчужувати обладнання, придбане за кошти мікрогранту (крім випадків відчуження внаслідок звернення стягнення на нього Уповноваженим банком відповідно до договору застави);
Відповідно до абз. 4 п. 21 Порядку у разі встановлення під час моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту факту відсутності меблів, обладнання, транспортних засобів, придбаних отримувачем за кошти мікрогранту, які не підлягають відчуженню відповідно до абзацу другого пункту 5 цього Порядку, отримувач повертає вартість таких меблів, обладнання, транспортних засобів.
При цьому, суд зазначає про те, що у матеріалах справи відсутні докази встановлення під час моніторингу та контролю за додержанням умов договору мікрогранту факту відсутності меблів, обладнання, транспортних засобів, придбаних отримувачем за кошти мікрогранту, які не підлягають відчуженню відповідно до абзацу другого пункту 5 цього Порядку. 
Складені філією акти №1 та № 2 від 18.12.2025 не є доказами відсутності меблів, обладнання, транспортних засобів, придбаних отримувачем за кошти мікрогранту. Як вказано в самих актах, вони є актами перевірки фактичного знаходження суб`єкта господарювання за відповідною адресою. Так, в актах вказано про те, що проведено перевірку місцезнаходження фізичної особи-підприємця Сарваш Валерії Ігорівни. 
Отже, вказані акти не можуть свідчити про факт відсутності меблів, обладнання, транспортних засобів, придбаних отримувачем за кошти мікрогранту, а свідчать саме про відсутність відповідачки за відповідними адресами станом на час проведення перевірки.
Будь-яких інших доказів факту відсутності меблів, обладнання, придбаних отримувачем за кошти мікрогранту позивачем суду не надано.
За вищевикладених обставин, суд дійшов до висновку про те, що позивачем не доведено, що у спірних правовідносинах наявні підстави для повернення відповідачем суми отриманого мікрогранту з підстав передбачених абз. 4 п. 21 Порядку.
Враховуючи наведене, у задоволенні позову слід відмовити в зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю. 
Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ст. 78 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити у задоволенні позову Івано-Франківського обласного центру зайнятості до фізичної особи-підприємця Сарваш Валерії Ігорівни про стягнення 239554,00 грн. 
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.07.2026. 

Суддя Неверовська Л. М.