СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/29404/25
пр. № 2/759/4908/26
28 квітня 2026 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства « Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. В.Васильківська, 100) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог.
Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Відповідача заборгованість за Угодою про надання споживчого кредиту №501422265 від 25.01.2022 року у розмірі 70 923,66 грн, а також судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.01.2022 року між Банком та Відповідачем шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено кредитний договір в електронній формі. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши кредит у розмірі 35 000,00 грн. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення коштів не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
ІІ. Процесуальні рішення у справі. 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи 
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
25.01.2022 року між АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») та Відповідачем ОСОБА_1 було укладено Угоду про надання споживчого кредиту №501422265.
Угода була укладена в електронній формі через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 
Згідно з умовами Угоди, Паспорта споживчого кредиту та Графіка платежів (Додаток №1), сторони узгодили такі істотні умови:
Тип кредиту: «Кредит готівкою»;
Сума кредиту: 35 000,00 грн;
Процентна ставка: 40% річних (фіксована);
Строк кредитування: 60 місяців (до 25.01.2027 року);
Порядок повернення: щомісячні платежі у розмірі 1 356,31 грн до 25 числа кожного місяця.
Судом встановлено, що Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі, нарахувавши та надавши Відповідачу кредитні кошти у сумі 35 000,00 грн. Факт отримання коштів підтверджується меморіальним ордером №883798249 від 25.01.2022 року та виписками за рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .
Згідно з наданим Позивачем розрахунком, станом на момент звернення до суду, заборгованість Відповідача становить 70 923,66 грн, яка складається з:
заборгованості за тілом кредиту 34 508,78 грн;
заборгованості за відсотками 36 414,88 грн.
Позивачем на адресу Відповідача було направлено письмову вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості. Проте, зазначена вимога станом на день розгляду справи Відповідачем не виконана, доказів зворотного суду не надано.
Суд встановив, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються положеннями ЦК України про кредитний договір (ст. 1054) та публічний договір приєднання (ст. 633, 634). Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнює договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, до договору, укладеного у письмовій формі.
Суд бере до уваги, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підтверджував, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором є належним способом ідентифікації особи та підтвердження її волевиявлення на укладення договору, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства.
Таким чином, суд вважає Угоду, укладену між сторонами, належним чином оформленим і юридично обов`язковим для виконання правочином.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу доступ до кредитних коштів. Факт користування цими коштами відповідачем підтверджується випискою по рахунку, наданою банком.
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», виписки з рахунків є первинними документами, які підтверджують здійснення господарських операцій. 
Проте, відповідач свої зобов`язання, передбачені договором, щодо повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості.
Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є обґрунтованим, чітким та відповідає умовам, що були узгоджені сторонами при укладенні Угоди. 
Відповідач не надала доказів, які б спростували наведений розрахунок або підтвердили повне чи часткове виконання своїх зобов`язань.
Згідно зі статтями 12 та 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Оскільки позивач надав достатні та переконливі докази наявності заборгованості, а відповідач не надав жодних доказів на її спростування, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості є доведеними
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Позивача підлягають повному задоволенню, судові витрати у розмірі 2422.40 грн., сплачені позивачем, стягуються з відповідача.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 167,51 грн, обґрунтовуючи це наявністю договору про надання послуг.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд зазначає, що позивачем не надано достатніх та належних доказів, які б підтверджували факт фактичного здійснення витрат на правничу допомогу, їх обґрунтованість та зв`язок з розглядом саме цієї справи. Наданий договір про надання послуг не містить детального опису виконаних робіт та не підтверджує факт оплати за ці послуги. Умова договору про оплату у вигляді «комісійної винагороди від стягнутих коштів» не доводить реальність понесених витрат станом на дату подання позову.
Наявність договору не є безумовною підставою для стягнення витрат, якщо не надано доказів фактичного виконання та оплати послуг, а також їх пропорційності та обґрунтованості. Відсутність акту приймання-передачі послуг чи платіжних документів не дозволяє суду встановити, що заявлені витрати дійсно були понесені позивачем.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та недоведеними належними доказами. Тому у задоволенні цієї частини позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 509, 526, 610,633,634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації  АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи: 23494714) заборгованість за Угодою про надання споживчого кредиту №501422265 від 25.01.2022 року у розмірі 70 923,66 грн. (сімдесят тисяч дев`ятсот двадцять три гривні 66 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації  АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи: 23494714) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн 40 коп..
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Н.О . Петренко