Справа № 161/6896/26 
Провадження № 2/161/4450/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Гриня О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Споживчий кредит» звернулося до суду з вищевказаним позовом.
Позов обґрунтовує тим, що 12.09.2025 з відповідачем було укладено кредитний договір (оферти) № 12.09.2025-100000371, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн.зі сплатою відсотків у розмірі 1 % на день та строком кредитування 140 днів. Комісія пов`язана з наданням кредиту 20 % від суми кредиту та дорівнює 1 600,00 грн.
В свою чергу відповідач зобов`язання за договором не виконав у зв`язку з чим, станом на 29.03.2026 в нього утворилася заборгованість в сумі 27 021,81 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 8 000,00 грн. та заборгованості по процентам в сумі 10 080,00 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) – 941,81 грн., відсотків нарахованих по ст.625 ЦК України – 8 000,00 грн.
Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 27 021,81 грн. та понесені судові витрати по справі.
Ухвалою судді від 01.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав до суду відзив в якому позовні вимоги не визнав. Зазначив, що заявлена позивачем комісія за надання кредиту та відсотків, нараховані в порядку ст.625 ЦК України не підлягають стягнення з огляду на їх незаконність. Крім цього, просив суд зменшити витрати на правову допомогу до 1 500,00 грн.
Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, де підтримав раніше висловлену у позовній заяві позицію.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд установив таке.
Судом встановлено, що 12.09.2025 між ТОВ «Споживчий кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 12.09.2025-100000371 шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепта).
Пунктом 2.2 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) передбачено, що електронний кредитний договір складається з наступних документів, які містять його істотні умови:
2.2.1. дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб-сайті кредитодавця, у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб-сайті кредитодаця;
2.2.2. заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення кредитодавцем;
2.2.3. відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
Відповідно до п. 3.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) кредитодавець зобов`язувався надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Спосіб надання позичальнику кредитних коштів у рахунок кредиту - перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4627-05XX-XXXX-1164 (п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)).
У пункті 3.3. пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) зазначено, що умови, на яких позичальнику надається кредит встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Пунктом 2 заявки кредитного договору № 12.09.2025-100000371 передбачено, що сума кредиту становить 8 000,00 грн.
Строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання (п. 3 заявки кредитного договору № 12.09.2025-100000371).
Відповідно до п. 4 заявки кредитного договору № 12.09.2025-100000371 дата повернення (виплати) кредиту – 29.01.2026.
У пункті 6 заявки кредитного договору № 12.09.2025-100000371 зазначено, що процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка встановлюється протягом всього строку, на який надається кредит.
З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що станом на 29.03.2026 в відповідача утворилася заборгованість в сумі 27 021,81 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 8 000,00 грн. та заборгованості по процентам в сумі 10 080,00 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) – 941,81 грн., відсотків нарахованих по ст.625 ЦК України – 8 000,00 грн.
Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).
Зі встановлених судом обставин слідує, що позивач дійсно порушив свої зобов`язання за кредитним договором, а саме не повернув кредит повністю у строк, встановлений договором, чим порушив приписи частини першої статті 526 ЦК України.
У зв`язку з вищенаведеним, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, процентів за користування ним є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Щодо вимог про стягнення комісії колегія суддів виходить з наступного.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Оскільки, укладаючи кредитний договір, сторони погодили сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 1600,00 грн, яка нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно з графіком платежів (п. 7 заявки кредитного договору), то погоджені сторонами умови кредитного договору, якими передбачено сплату комісії за надання кредиту, відповідають вимогам чинного Закону України «Про споживче кредитування», та з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню також комісія в розмірі 941,81 грн .
Що стосується позовних вимог про стягнення відсотків нарахованих по ст.625 ЦК України – 8 000,00 грн., то у їх задоволенні слід відмовити, оскільки відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитом в загальному розмірі 19 021,81 грн.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 27 021,81 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 19 021,81 грн, що становить 70,39 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 874,06 грн.
Щодо доводів позивача про зменшення витрат на правову допомогу, яка заявлена позивачем, то суд їх до уваги не приймає, оскільки як вбачається із змісту позовної заяви, докази понесених судових витрат стороною позивача будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.
Керуючись ст. 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 12.09.2025-100000371 від 12 вересня 2025 року в розмірі 19 021 (дев`ятнадцять тисяч двадцять одна) гривня 81 копійка.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 1 874 (одна тисяча вісімсот сімдесят чотири) гривні 06 копійки.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, код ЄДРПОУ 37356833).
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ).

Повне рішення суду складено та підписано 02 червня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        О.М. Гринь