Справа № 530/2/26
2/530/418/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

29.04.2026 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в місті Зіньків Полтавської області, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
01.01.2026 року до Зіньківського районного суду Полтавської області для розгляду надійшли матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 13 лютого 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3458871, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 3300,00 грн. строком на 359 днів, стандартна процента ставка 1,99% в день, яка застосовується протягом всього строку кредиту. Кредит надавався у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , реквізити якої надані клієнтом з метою отримання кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. Відповідач ОСОБА_1 здійснював часткові платежі в рахунок погашення заборгованості, останній платіж здійснено 19.06.2023 року в сумі 10 грн. 26 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Профіт» було укладено договір відступлення прав вимоги № 26102023, за яким ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «ФК «Профіт», а останній набуває права грошової вимоги до боржників, в тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_1 
26.10.2023 року між ТОВ ТОВ «Лінеура Україна»та ТОВ «ФК «ПРОФІТ» було укладено договір факторингу № 26102023, за яким ТОВ «ФК «ПРОФІТ» набуло право вимоги до боржників, в тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_1 .. Надалі ТОВ «ФК «ПРОФІТ» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Сіті Колект» - договір факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року, за яким ТОВ «ФК «Сіті Колект» набуло право вимоги до боржників, в тому числі і за договором № 3458871, укладеним з ОСОБА_1 .. Станом на дату подання позову заборгованість ОСОБА_1 у загальному розмірі становить 15180,00 грн., з яких: 3300,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11880,00 грн. – нараховані відсотки.
В зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом до суду і просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Сіті Колект» заборгованість за договором № 3458871 від 13.02.2023 року у розмірі 15180,00 грн., суму судового збору, понесені витрати на правову допомогу та судові витрати, пов`язані з підготовкою направленням документів боржнику.
Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 09.01.2026 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.
Представник позивача просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачу ОСОБА_1 було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та супровідний лист за адресою його місця реєстрації, що підтверджується поштовим повідомленням, до суду повернулося поштове повідомлення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 63-64). що вважається належним повідомленням та відповідає правовій позиції викладеної в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23),причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.
Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Судом встановлено, що 13 лютого 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3458871, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 3300,00 грн. строком на 359 днів, стандартна процента ставка 1,99% в день, яка застосовується протягом всього строку кредиту. Кредит надавався у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , реквізити якої надані клієнтом з метою отримання кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. Відповідач ОСОБА_1 здійснював часткові платежі в рахунок погашення заборгованості, останній платіж здійснено 19.06.2023 року в сумі 10 грн. 26 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Профіт» було укладено договір відступлення прав вимоги № 26102023, за яким ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «ФК «Профіт», а останній набуває права грошової вимоги до боржників, в тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_1 
26.10.2023 року між ТОВ ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ» було укладено договір факторингу № 26102023, за яким ТОВ «ФК «ПРОФІТ» набуло право вимоги до боржників, в тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_1 .. Надалі ТОВ «ФК «ПРОФІТ» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Сіті Колект» - договір факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року, за яким ТОВ «ФК «Сіті Колект» набуло право вимоги до боржників, в тому числі і за договором № 3458871, укладеним з ОСОБА_1 .. Станом на дату подання позову заборгованість ОСОБА_1 у загальному розмірі становить 15180,00 грн., з яких: 3300,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11880,00 грн. – нараховані відсотки. 
У ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.
Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору, такий договір був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що був направлений йому у смс-повідомленні на його мобільний номер телефону.
За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Таким чином, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «Сіті Колект» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.
За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Слід стягнути з відповідач на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3458871 від 13.02.2023 року у загальному розмірі 15180,00 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. та 291,74 грн – судові витрати, пов`язані з підготовкою та направленням документів боржнику. 
Відповідач не подав до суду заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу, зменшення таких витрат.
На підтвердження витрат, пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику, позивачем надано договір про надання послуг № ДТ-СК-30102025 від 30.10.2025 року , укладений з ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ», додаток № 2 до даного договору, акт виконаних робіт № 721 від 26.12.2025 року. Оскільки обов`язок щодо направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу покладено на позивача в силу вимог ст. 172 ЦПК України, витрати на технічне забезпечення виконання цього обов`язку (друк, формування відправлення, поштові послуги) є безпосередньо пов`язаними з розглядом даної справи. Залучення сторонніх організацій для технічного супроводу масової позовної роботи не суперечить чинному законодавству та є обґрунтованим з огляду на специфіку діяльності позивача.
Відповідно до частини 1статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
На підтвердження залучення правничої допомоги представником позивача надано суду копії: договору про надання правової допомоги № 25 від 17.10.2025 р. укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» та адвокатом, Бацюк О.М., та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 44-45), витяг з акту № 1243 про надання правової допомоги від 24.12.2025 р., заявка про надання правової допомоги № 1243 від 23.12.2025 року та детальний опис наданих послуг до акту (а.с. 47-48), платіжна інструкція № 711 (а.с. 46).
Оскільки позивачем надано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, про задоволення вимог в частині про відшкодування витрат на правничу допомогу, в розмірі 9000.00 грн.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи задоволення судом позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору в зазначеному розмірі.
На підставі викладеного та керуючись ст. 526, 527, 530, 549, 551, 1049, 1050, 1054, ЦК України, ст.12,13,19, 81, 210, 247, 258-259, 263-268,274-279,280,279,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ», місцезнаходження: 02154, м. Київ, проспект Соборності, 30-А, приміщення 321, ЄДРПОУ 43950742, заборгованість за договором № 3458871 від 13.02.2023 року у розмірі 15180 (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят) грн. 00 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» , місцезнаходження: 02154, м. Київ, проспект Соборності, 30-А, приміщення 321, ЄДРПОУ 43950742,  судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн 00 коп, та судові витрати пов`язані з підготовкою та направленням документів боржнику – 291 (двісті дев`яносто одна) грн 74 коп., що разом становить 11714 ( одинадцять тисяч сімсот чотирнадцять ) грн 14 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ситник