ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 р.	Справа № 440/9272/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/9272/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , заявник) через свого представника звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив змінити спосіб і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 року у справі № 440/9272/24, а саме: стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті пенсії за період з 20.03.2024 по 31.01.2025 у розмірі 409741,28 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року по справі № 440/9272/24 заяву представника позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №440/9272/24 - задоволено частково.
Змінено спосіб і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №440/9272/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з 20.03.2024 по 31.01.2025 у розмірі 408975,23 грн.
В іншій частині заяву представника позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення залишено без задоволення.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ГУ ПФУ в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначив, що ухвалою суду першої інстанції змінено спосіб виконання рішення в частині зобов`язання на стягнення з ГУ ПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з 20.03.2024 по 31.01.2025 у розмірі 408975,23 грн, при цьому апелянт зазначає, що судом помилково вказано ГУ ПФУ в Полтавській області, яке не є учасником справи.
Вказує, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №440/9272/24 ГУ ПФУ в Донецькій області виконано в межах наданих повноважень, а саме: здійснено перерахунок пенсії позивача без обмеження її максимального розміру та нараховано доплату за період з 20.03.2024 по 31.01.2025 у сумі 409741,28 грн. При цьому апелянт зазначає, що у 2025 році позивачу виплачено заборгованість у сумі 562,05 грн, у 2026 році — 204,00 грн, а залишок заборгованості станом на 01.04.2026 складав 408975,23 грн. Наголошує, що не відмовляється від виплати нарахованої заборгованості, однак її фактична виплата здійснюється відповідно до бюджетного законодавства, в межах бюджетних призначень та у порядку черговості згідно з Порядком №821, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821.
Посилаючись на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 16.07.2020 у справі №130/2176/17, від 11.11.2020 у справі №817/628/15, від 17.02.2021 у справі №295/16238/14-а та від 24.07.2023 у справі №420/6671/18, апелянт стверджує, що зміна способу виконання судового рішення допускається лише у разі об`єктивної неможливості його виконання у визначений судом спосіб та не може змінювати обраний судом спосіб захисту порушеного права. Зазначає, що рішення у справі №440/9272/24 має зобов`язальний характер, а невиплата заборгованості зумовлена виключно відсутністю належного бюджетного фінансування, що не залежить від визначеного судом способу захисту та не може бути усунено шляхом зміни способу виконання рішення суду. Також апелянт, посилаючись на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, зазначає, що виконання рішень про стягнення коштів з державних органів здійснюється органами Казначейства в межах відповідних бюджетних призначень та у порядку черговості надходження виконавчих документів.
Зважаючи на викладене, вважає оскаржувану ухвалу про зміну способу виконання рішення необґрунтованою та такою, що постановлена без повного з`ясування обставин справи.
Представник позивача у поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін. Стверджує, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 по справі № 440/9272/24 ГУ ПФУ в Донецькій області виконано частково, а саме здійснено виплату заборгованості по пенсії у загальному розмірі 562,05 грн у 2025 році та 204,00 грн у 2026 році. Таким чином, вказує, що залишок заборгованості, нарахованої на виконання вказаного рішення суду станом на 01.04.2026 складає 408 975,23 грн, що, на переконання представника позивача, в силу приписів ч.ч. 1, 3 ст. 378 КАС України, є підставою для зміни способу порядку його виконання. 
Посилання апелянта на неможливість зміни способу виконання рішення суду вважає безпідставними, оскільки висновки Верховного Суду, на які він посилається, стосуються редакції статті 378 КАС України, чинної до 19.12.2024, та не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Вказує, що ухвала суду першої інстанції стосується вже нарахованої та визначеної суми пенсійної доплати, а зміна способу виконання рішення не створює нового грошового зобов`язання, а лише забезпечує ефективне примусове виконання вже існуючого. З огляду на викладене, вважає, що суд першої інстанції, застосовуючи положення статті 378 КАС України та принципи міжнародного права, забезпечив позивачу реальний механізм захисту соціальних прав, тоді як доводи апеляційної скарги ґрунтуються на застарілому правовому підході.
Відповідно до частини 1 статті 308, пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено такі обставини справи.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі № 440/9272/24 (набрало законної сили 04.12.2024) позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо обмеження ОСОБА_1 з 20.03.2024 виплати пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити з 20.03.2024 перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без обмеження її максимального розміру та з урахуванням виплачених сум.
Згідно з листом ГУ ПФУ в Донецькій області від 02.01.2026 №201-56744/К-02/8-0500/26 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 по справі №440/9272/24 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 20.03.2024 та нараховано доплату пенсії за рішенням суду за період з 20.03.2024 по 31.01.2025 у розмірі 409741,28 грн.
Зі змісту заперечень, поданих представником ГУ ПФУ в Донецькій області на заяву ОСОБА_1 , встановлено, що у 2025 році заявнику здійснено виплату заборгованості у загальному розмірі 562,05 грн , а саме: у жовтні - 187,35 грн, у листопаді 187,35 грн, у грудні - 187,35 грн; у 2026 – в загальній сумі 204,00 грн , а саме: у лютому - 103,00 грн, у березні - 101,00 грн на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ КБ «Приватбанк», про що надано витяг з відомостей на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки в АТ КБ «Приватбанк».
Залишок заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду ОСОБА_1 , станом на 01.04.2026 складає 408 975,23 грн. 
Задовольняючи частково заяву представника позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №440/9272/24 у повному обсязі не виконано, оскільки після проведення відповідачем перерахунку пенсії та нарахування заборгованості у сумі 409741,28 грн позивачу фактично виплачено лише 766,05 грн, тоді як залишок заборгованості станом на 01.04.2026 складав 408975,23 грн. 
Посилаючись на положення статті 378 КАС України, суд першої інстанції зазначив, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення щодо пенсійних виплат протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання рішення шляхом стягнення відповідних сум, а така зміна у даному випадку спрямована на забезпечення реального виконання судового рішення без зміни його суті.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За змістом частин 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Порядок та підстави для зміни способу та порядку виконання судового рішення визначені статтею 378 КАС України.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
19.12.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 № 4094-IX пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом. Також ним частину 3 статті 378 КАС України доповнено абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат».
Отже, з 19.12.2024 статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ в Донецькій області тривалий час, понад два місяці, не виконує рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №440/9272/24 в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, яка виникла внаслідок задоволення у судовому порядку вимог позивача про здійснення з 20.03.2024 перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимального розміру.
Апелянтом проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії та нараховано доплату за період з 20.03.2024 по 31.01.2025 у розмірі 409741,28 грн, однак фактично виплачено лише 766,05 грн, тоді як залишок заборгованості станом на 01.04.2026 складає 408975,23 грн.
Враховуючи викладене, з урахуванням приписів частини 3 статті 378 КАС України у редакції, чинній з 19.12.2024, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2024 у справі №440/9272/24 шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії у визначеному судом розмірі.
Доводи апеляційної скарги про те, що підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення у цій справі відсутні, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані та такі, що суперечать положенням частини 3 статті 378 КАС України.
Посилання апелянта на помилкове зазначення в резолютивній частині оскаржуваної ухвали ГУ ПФУ в Полтавській області замість ГУ ПФУ в Донецькій області колегія суддів оцінює як такі, що свідчать про наявність описки у судовому рішенні, яка відповідно до статті 253 КАС України може бути виправлена судом, що постановив судове рішення, та сама по собі не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 16.07.2020 у справі №130/2176/17, від 11.11.2020 у справі №817/628/15, від 17.02.2021 у справі №295/16238/14-а та від 24.07.2023 у справі №420/6671/18, щодо неможливості зміни способу виконання судового рішення у спірних правовідносинах колегія суддів відхиляє, оскільки наведені висновки сформовані за правового регулювання, чинного до внесення Законом №4094-ІХ змін до статті 378 КАС України, якими з 19.12.2024 невиконання судового рішення щодо пенсійних виплат понад два місяці визначено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого рішення шляхом стягнення відповідних сум.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.
Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та питання права, які лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 294, 308, 311, 316, 321, 325, 328, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року по справі № 440/9272/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено 21.05.2026 року