УХВАЛА

23 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/3141/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я., 
секретар судового засідання - Денисюк І. Г.,
представники учасників справи:
позивача - Бенденжук Л. О.,
відповідача - Мокроусов Ю. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської міської ради 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 (судді: Крестьянінов О. О. - головуючий, Демідова П. В., Мартюхіна Н. О.) та рішення Господарського суду Харківської області від 12.01.2026 (суддя Юрченко В. С.) у справі 
за позовом Харківської міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Технік-Центр" 
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
1. У вересні 2025 року Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артсіті" (далі - ТОВ "Артсіті") про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 9 140 825,27 грн за період з 07.02.2020 по 28.02.2022 роки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з дати набуття права власності на нежитлові будівлі (07.02.2020) використовує земельну ділянку кадастровий номер 6310136300:02:003:0015 площею 0,6972 га на вул. Клочківській, 59 у м. Харкові (далі - спірна земельна ділянка) без виникнення права власності чи користування та без державної реєстрації прав на земельну ділянку відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим заявлено позов про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.
2. У відзиві на позовну заяву ТОВ "Артсіті" просило відмовити в її задоволенні вказуючи, зокрема, на бездіяльність позивача щодо розгляду звернень товариства стосовно земельної ділянки внаслідок придбання нерухомого майна та наголошуючи також на сплату орендної плати за земельну ділянку Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Технік-Центр" (далі - ТОВ "Фірма "Технік-Центр") на підставі договору про компенсацію витрат, пов`язаних зі сплатою орендної плати за землю від 07.02.2020, укладеного між ТОВ "Фірма "Технік-Центр" та ТОВ "Артсіті".
3. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.10.2025 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ТОВ "Фірма "Технік-Центр".
4. ТОВ "Фірма "Технік-Центр", заперечуючи проти задоволення позову, акцентувало увагу на тому, що товариством сплачувалась орендна плата за землю на підставі договору оренди землі від 26.08.2005, який є чинним.
Третя особа зазначала про безпідставність вимог Харківської міської ради щодо повторного стягнення вартості орендної плати за користування земельною ділянкою з ТОВ "Артсіті", яку вже було сплачено ТОВ "Фірма "Технік-Центр".
Сплата орендної плати за земельну ділянку підтверджується листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області) від 18.09.2025 № 50986/6/20-40-04-06-09.
5. Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.01.2026, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2026, у задоволенні позову відмовлено.
Суди попередніх інстанцій зазначили, що в силу положень частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України, частин 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України, частини 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" у даному випадку має місце автоматичне набуття права оренди спірної земельної ділянки за договором оренди від 28.06.2005 покупцями нерухомого майна, а саме Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Арт-Інвест" (далі - ТОВ "Компанія "Арт-Інвест"), Акціонерним товариством "Мегабанк" (далі - АТ "Мегабанк") та ТОВ "Артсіті").
Договір оренди землі від 26.08.2005 у цьому випадку не припиняється, а має місце заміна сторони (орендаря) у зобов`язанні. 
Відповідач виявляв цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку, на якій розташовані належні йому на праві власності об`єкти нерухомості, шляхом скерування відповідних звернень до міської ради та виконував встановлений статтею 206 Земельного кодексу України обов`язок зі сплати орендної плати за таке використання через оформлення 07.02.2020 договору про компенсацію витрат, пов`язаних зі сплатою орендної плати за землю.
Суди зазначили, що належним способом захисту прав у спірних правовідносинах є позовна вимога про стягнення з відповідача орендної плати за чинним договором оренди землі від 26.08.2005. Проте така позовна вимога в межах даної справи позивачем не заявлена.
6. Не погоджуючись з постановою Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 та рішенням Господарського суду Харківської області від 12.01.2026, Харківська міська рада у касаційній скарзі просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи підстави для оскарження судових рішень посиланням на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України з підстав застосування судом норм права без урахування висновків Верховного Суду, а саме:
- застосовуючи вимоги статей 13, 74, 236 Господарського процесуального кодексу України судами не враховано правові висновки викладені Великою Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц та постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, 25.06.2020 у справі 924/233/18, від 30.06.2022 у справі № 927/774/2, від 24.09.2025 у справі № 916/3243/24, від 24.09.2025 року у справі № 911/2011/24, від 28.08.2025 у справі № 904/703/23 щодо стандарту доказування; 
- застосовуючи вимоги частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судами не враховано правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15- ц (пункт 60), від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19;
- застосовуючи вимоги статті 7 Закону України "Про оренду землі", статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України, суд не врахував висновки Верховного Суду від 28.02.2020 у справі № 913/169/18, від 15.02.2023 у справі № 922/3797/21, від 10.07.2024 у справі № 916/2595/22, від 15.02.2023 у справі № 913/224/18, від 18.10.2023 у справі № 639/6422/21, від 09.10.2024 у справі № 916/3287/23 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19;
- застосовуючи положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України, судами не враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 20.09.2018 у справі № 925/230/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 і № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19;
- неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.05.2018 у справі № 449/1154/14,від 21.10.2020 у справі № 662/541/15- ц, від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19, від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 щодо пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України.
Скаржник у касаційній скарзі звертає увагу на тому, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право оренди на вказану земельну ділянку за АТ "Мегабанк" на момент відчуження об`єктів нерухомого майна до ТОВ "Артсіті" не було зареєстроване у відповідності до вимог земельного законодавства. Крім того, право оренди на спірну земельну ділянку не було зареєстроване у відповідності до вимог земельного законодавства і за попередніми власниками нерухомого майна - до АТ "Мегабанк" та ТОВ "Компанія "Арт-Інвест".
З 01.01.2013 набрав чинності Закон України від 07.07.2011 № 3613-VI "Про Державний земельний кадастр", підпунктом "е" підпункту 2 пункту 5 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" якого статтю 126 Земельного кодексу України викладено у новій редакції, а саме передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей щодо реєстрації права оренди за ТОВ "Компанія "Арт-Інвест" АТ "Мегабанк" та ТОВ "Артсіті".
Скаржник вважає помилковими висновки судів про те, що відсутність права оренди у попередніх користувачів не є перешкодою для набуття права оренди та автоматичної заміни сторони у договорі оренди відповідно до вимог статті 7 Закону України "Про оренду землі", статті 120 Земельного кодексу України.
Скаржник акцентує увагу на тому, що право оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ "Компанія "Арт-Інвест" та АТ "Мегабанк" на момент відчуження об`єктів нерухомого майна не було зареєстроване у відповідності до вимог земельного законодавства, у зв`язку з чим, право користування земельною ділянкою на вул. Клочківській, 59 у м. Харкові за договором оренди землі від 26.08.2005 до ТОВ "Артсіті" не перейшло, оскільки за попередніми власниками нерухомого майна - ТОВ "Компанія "Арт-Інвест" та АТ "Мегабанк" воно не було належним чином зареєстровано в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Заявник касаційної скарги також не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно того, що дії Харківської міської ради є недобросовісними, оскільки позивач приймав орендну плату від третьої особи та намагається стягнути подвійну плату, зазначаючи, зокрема, що Харківською міською радою разом із позовною заявою було надано лист Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, з якого вбачається, що відповідач кошти за використання земельної ділянки не сплачував.
Сплата орендної плати ТОВ "Фірма "Технік-Центр" жодним чином не впливає на визначення розміру безпідставно збережених коштів відповідачем, як власника нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, оскільки знаючи, що ТОВ "Фірма "Технік-Центр" та Харківською міською радою відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з плати за користування земельною ділянкою, останнім добровільно було взято на себе податкові зобов`язання та здійснювалась сплата коштів, а тому поведінка ТОВ "Фірма "Технік-Центр" є суперечливою (тобто, особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків).
З посиланням на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду наведених у касаційній скарзі, скаржник звертає увагу на тому, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
7. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Артсіті" просить відмовити в її задоволенні, вказуючи на безпідставність доводів скаржника з підстав, наведених у відзиві, звертаючи увагу на тому, що доводи скаржника про незастосування висновків Верховного Суду у наведених ним справах є необґрунтованими, адже правовідносини у цих справах не є подібними до правовідносин у справі, яка розглядається, оскільки предмети та підстави позовів у цих справах, відповідно і встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, а також їх нормативно-правове регулювання є різними, що виключає подібність спірних правовідносин у цих справах.
8. Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, а також матеріали справи, Верховний Суд відхиляє ці доводи, а обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у наведеному випадку не підтвердилися з огляду на таке.
9. Суди попередніх інстанцій установили, що згідно з рішенням 33 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 22.02.2005 № 21/005 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів" надано в оренду земельну ділянку кадастровий номер: 6310136300:02:003:0015, загальною площею 0,6972 га на вул. Клочківській, 59 у м. Харкові для будівництва та подальшої експлуатації комплексу з передпродажної підготовки та сервісного обслуговування автомобілів (СТО, складські приміщення, мийка, стоянка автомобілів).
26.08.2005 між Харківською міською радою (орендодавець) та ТОВ "Фірма "Технік-Центр" (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несількогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 59.
Сторони також передбачили, зокрема, такі умови договору:
- в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,6972 га, у тому числі під забудовою 0,0438 га, інших угідь 0,6534 га (пункт 2 договору);
- на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, які належать орендареві на праві колективної власності, а також інші об`єкти інфраструктури (пункт 3 договору);
- згідно з пунктом 8 договору його укладено строком: на період будівництва до 01.11.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації), на період експлуатації - до 01.04.2030;
- сторонами було погоджено розмір орендної плати за кожну земельну ділянку та у пункті 10 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції;
- у пункті 13 договору сторони погодили випадки для зміни розміру орендної плати;
- відповідно до пункту 21 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду;
- договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 43 договору).
Договір зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 26.08.2005 за № 04056710023.
У плані земельної ділянки до договору визначено кадастровий номер земельної ділянки - 6310136300:02:003:0015 (0,6972 га).
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.10.2025, речове право на земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 59 (кадастровий номер 6310136300:02:003:0015) зареєстровано на підставі договору оренди від 26.08.2005 зі строком дії речового права до 01.04.2030, орендодавець - Харківська міська рада, орендар - ТОВ "Фірма "Технік-Центр".
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.10.2005 № HB-006153972020 площа земельної ділянки кадастровий номер 6310136300:02:003:0015 складає 0,6972 га, сформована земельна ділянка - 0.10.2005. Земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки - для будівництва комплексу перепродажної підготовки та сервісного обслуговування автомобілів (СТО, складські приміщення, мийка, стоянка автомобілів).
19.11.2020 відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області сформований витяг від 19.11.2020 № 4623/176-20 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:02:003:0015 загальною площею 0,6972 га по вул. Клочківській, 59 у м. Харкові, яка станом на 01.01.2018 рік складає 57409783 грн. 
10. Суди установили, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.07.2025 № 4365200628 право власності на нежитлові будівлі за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 59, зареєстровано на:
1) нежитлову будівлю літ. "Е-1" загальною площею 561,5 м2:
- з 22.10.2008 по 16.03.2010 за ТОВ "Фірма "Технік-Центр" на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2008 № 3164, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н. А.;
- з 16.03.2010 по 06.02.2020 за ТОВ "Компанія "Арт-Інвест" на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2010 № 317, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н. А.;
- з 07.02.2020 по 07.02.2020 за АТ "Мегабанк" на підставі іпотечного договору від 06.11.2013 № ГД-16/13-ГД-17/13-3-1, серія та номер 3012, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А. В. та договорів про внесення змін від 27.05.2016, від 02.12.20016, від 06.12.2017, від 01.10.2019, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А. В.; 
- з 07.02.2020 по теперішній час за ТОВ "Артісі" на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.02.2020 № 598, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В.; акта приймання-передачі від 07.02.2020 № б/н, укладеного між АТ "Мегабанк" та ТОВ "Арсіті. 
2) нежитлову будівлю літ. "Ж-2" загальною площею 369,6 м2:
- з 27.05.2005 по 30.10.2006 за ТОВ "Фірма "Технік-Центр" на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2008 № 3167, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н. А;
- з 16.03.2010 по 06.02.2020 за ТОВ "Компанія "Арт-Інвест" на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2010 № 314, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н. А.;
- з 07.02.2020 по 07.02.2020 за АТ "Мегабанк" на підставі іпотечного договору від 06.11.2013 № ГД-16/13-ГД-17/13-3-1, серія та номер 3012, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А. В. та договорів про внесення змін від 27.05.2016, від 02.12.2016, від 06.12.2017, від 01.10.2019, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хоменко А. В.; 
- з 07.02.2020 по теперішній час за ТОВ "Артсіті" на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.02.2020 № 598, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В.; акта приймання-передачі від 07.02.2020 № б/н, укладеного між АТ "МегаБанк" та ТОВ "Артсіті".
Вказані нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці комунальної власності кадастровий номер 6310136300:02:003:0015. 
Суди попередніх інстанцій установили, що з 07.02.2020 по теперішній час ТОВ "Артсіті" є власником нежитлових будівель на земельній ділянці кадастровий номер 6310136300:02:003:0015 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.02.2020 № 598, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н. В.; акта приймання-передачі від 07.02.2020 № б/н, укладеного між АТ "МегаБанк" та ТОВ "Артсіті", що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2025 № 436500628.
11. Також суди установили, що матеріали справи містять листи звернення ТОВ "Артсіті" від 02.09.2020 б/н та від 01.12.2021 № 754 до Харківської міської ради з проханням внести відповідні зміни до договору оренди землі щодо зміни орендаря, у зв`язку із набуттям ТОВ "Артсіті" права власності на нежитлові будівлі, відповіді на які надано не було.
12. Суди попередніх інстанцій установили, що в матеріалах справи наявний договір від 07.02.2020 № 0102-Ф, укладений між ТОВ "Фірма "Технік-Центр" та ТОВ "Артсіті" про компенсацію витрат, пов`язаних зі сплатою орендної плати за землю, предметом якого є компенсація ТОВ "Арсіті" за договором оренди землі від 26.08.2005 витрат за сплату ТОВ "Фірма "Технік-Центр" орендної плати за договором оренди земельної ділянки кадастровий номер 6310136300:02:003:0015, площею 0,6972 га на вул. Клочківській,59, в м. Харків. 
13. За змістом інформації, наведеній у листі ГУ ДПС у Харківській області від 18.09.2025 № 50986/6/20-40-04-06-09, ТОВ "Фірма "Технік-Центр" декларувало і сплачувало орендну плату за земельну ділянку кадастровий номер 6310136300:02:003:0015 площею 0,6972 га на вул. Клочківській, 59, в м. Харкові, в період з 2017 по 2022 роки.
Крім того, 19.09.2025 ТОВ "Фірма "Технік-Центр" у листі на адресу ТОВ "Артсіті" інформувало, що отримало від ТОВ "Арсіті" за період з 01.02.2020 по 19.09.2025 грошові кошти згідно з договором від 07.02.2020 № 0102Ф про компенсацію витрат, пов`язаних зі сплатою орендної плати за землю.
У свою чергу, зі змісту наданого позивачем листа ГУ ДПС у Харківській області від 11.03.2025 № 5250/5/20-40-04-07-12 вбачається, що ТОВ "Артсіті" плату за землю у період 2020-2025 не нараховувало та не сплачувало.
14. При цьому як зазначено судами, в матеріалах справи наявний акт обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Клочківька, 59 кадастровий номер 6310136300:02:003:0015, який складено 23.07.2025 головним спеціалістом Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк Д.О., за змістом якого вбачається, що за результатами проведеного обстеження встановлено, що ТОВ "Артсіті" використовує земельну ділянку кадастровий номер 6310136300:02:003:0015 площею 0,6972 га, на якій розташовані належні на праві власності нежитлові будівлі літ. "Е-1", літ. "Ж-2", без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України.
15. Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимоги Харківської міської ради про стягнення з ТОВ "Артсіті" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 9 140 825,27 грн за період з 07.02.2020 по 28.02.2022 роки на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
16. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у пунктах 69-71, 75, 78, 90-94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц зі спору, що виник з подібних правовідносин, та на неврахування висновків в якій посилається скаржник у касаційній скарзі, сформульовано такі висновки щодо застосування положень статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України та статей 120, 125 Земельного кодексу України:
"69. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
70. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).
71. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13).
75. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 ЗК України).
78. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). 
90. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
91. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
92. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.
93. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 ЦК України).
94. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України". 
Також, ухвалюючи постанову від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 (предмет позову - стягнення на користь міської ради безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати), судова палата для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформувала, зокрема, такі уточнюючі правові висновки: з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
У постанові Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 922/606/23, правовідносини в якій є подібними до правовідносин, що виникли у справі, яка розглядається (за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоресурс Харків" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки), зазначено таке: "26. Верховний Суд зазначає, що зі змісту глави 15, статей 120, 125 ЗК України та положень статті 1212 ЦК України вбачається, що за весь період з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна аж до моменту оформлення його власником прав на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними".
17. Як вже зазначалося, суди попередніх інстанцій установили, що 26.08.2005 між Харківською міською радою та ТОВ "Фірма "Технік-Центр" укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в місті Харків, вулиця Клочківська, 59, загальною площею 0,6972 га кадастровий номер 6310136300:02:003:0015, строком до 01.04.2030.
Договір пройшов визначену законом державну реєстрацію 26.08.2005 у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та має реєстраційний № 04056710023.
Земельна ділянка загальною площею 0,6972 га сформована з 10.10.2005, а саме визначено її площу і межі, їй присвоєно кадастровий номер 6310136300:02:003:0015, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.10.2005 № HB-006153972020. З
18. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
За змістом частини 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно зі статтею 34 цього Закону у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Суди попередніх інстанцій установили, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.10.2025 № 448331153, речове право на земельну ділянку за адресою: м.Харків, вул. Клочківська, 59 (кадастровий номер 6310136300:02:003:0015) зареєстровано на підставі договору оренди від 26.08.2005 зі строком дії речового права до 01.04.2030, за яким орендодавцем є Харківська міська рада, а орендарем - ТОВ "Фірма "Технік-Центр". 
Суди установили, що позивачем не надано доказів припинення права користування земельною ділянкою за договором оренди землі від 26.08.2005.
Суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки саме з моменту реєстрації припинення речового права оренди земельна ділянка вважається повернутою, а станом на момент виникнення спірних правовідносин у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано запису про припинення права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди від 26.08.2005, то і правова підстава для користування ТОВ "Фірма "Технік - Центр" земельною ділянкою кадастровий номер 6310136300:02:003:0015 загальною площею 0,6972 га не припинена в установленому порядку, офіційного визнання державою факту припинення права користування шляхом реєстрації припинення права користування земельною ділянкою не відбулося.
Отже, суди установили, що на час розгляду справи договір оренди землі від 26.08.2005 є чинним, з зареєстрованим правом оренди землі, зі строком дії до 01.04.2030 року. 
19. Як вже зазначалося, суди також установили, що на земельній ділянці, яка є предметом договору оренди землі від 26.08.2005, розташоване нерухоме майно, які належали ТОВ "Фірма "Технік-Центр" та були ним відчужені за договорами купівлі-продажу від 02.03.2010 на користь ТОВ "Компанія "Арт-Інвест", а у подальшому перебували у власності АТ "Мегабанк" та були відчужені 07.02.2020 на користь ТОВ "Артсіті"
На підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07.02.2020 № 598 право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 59 та розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 6310136300:02:003:0015, перейшло до ТОВ "Артсіті", що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2025 № 436500628.
Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, статті 7 Закону України "Про оренду землі".
За загальним правилом, закріпленим у статті 120 Земельного кодексу України та статті 7 Закону України "Про оренду землі", особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, набуває такі ж самі права на земельну ділянку, на яких вона належала попередньому власнику (землекористувачу) на час відчуження будівлі або споруди.
Особа, яка набула право власності на це нерухоме майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно. Ця правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 904/326/18, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19 тощо.
Верховний Суд також висловив правову позицію стосовно того, що у розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває право оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні.
Отже, ураховуючи наведене, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 920/675/17, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19).
20. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що в силу положень частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України, частин 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України та частини 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі", має місце автоматичне набуття права оренди земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 59, кадастровий номер 6310136300:02:003:0015 загальною площею 0,6972 га за договором оренди від 28.06.2005, який припинявся для покупців нерухомого майна (ТОВ "Компанія "Арт-Інвест", ТОВ "Мегабанк", ТОВ "Артсіті") в частині оренди земельної ділянки за чинного договору оренди землі. 
За висновками судів попередніх інстанцій при набутті ТОВ "Артсіті" права власності на нерухоме майно, право користування земельною ділянкою під цим майном у попередніх її власників (ТОВ "Фірма "Технік-Центр", ТОВ "Компанія "Арт-Інвест", АТ "МегаБанк") припинилось автоматично в силу закону, без необхідності додаткового оформлення факту припинення такого права будь-якими актами чи документами.
Договір оренди землі від 26.08.2005 у цьому випадку не припинився, а має місце заміна сторони (орендаря) у зобов`язанні. 
За наведених встановлених обставин суди попередніх інстанцій відхилили доводи позивача щодо відсутності доказів належного оформлення права користування земельною ділянкою як відповідачем, так і попередніми власниками нерухомого майна, зазначивши, що як свідчать матеріали справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих факт як внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права користування земельною ділянкою та припинення договору оренди землі від 26.08.2005, так і доказів передачі земельної ділянки у місті Харкові на вул. Клочківській, 59 кадастровий номер 6310136300:02:003:0015 до земель запасу. 
Суди дійшли висновку, що з моменту придбання нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, ТОВ "Артсіті" став учасником орендних правовідносин автоматично, як і попередні власники нерухомого майна, в силу прямої норми закону, а саме статті 120 Земельного кодексу України та частині 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі", чого позивачем не було спростовано.
21. Крім того, судами попередніх інстанцій було встановлено, що ТОВ "Фірма "Технік-Центр" протягом 2020-2022 років декларувало та сплачувало орендну плату за земельну ділянку кадастровий номер 6310136300:02:003:0015 площею 0,6972 га, з подальшою її компенсацією ТОВ "Артсіті", відповідно до договору від 07.02.2020 № 0102-Ф про компенсацію витрат, пов`язаних зі сплатою орендної плати за землю за договором оренди землі від 26.08.2005.
У листі ГУ ДПС у Харківській області від 18.09.2025 № 50986/6/20-40-04-06-09 проінформовано про декларування в період з 2017 по 2022 років та сплату ТОВ "Фірма "Технік-Центр" орендної плати, зокрема, за земельну ділянку кадастровий номер 6310136300:02:003:0015 площею 0,6972 га.
22. За висновками судів попередніх інстанцій, з урахуванням встановлення обставин щодо використання відповідачем спірної земельної ділянки за наявності правової підстави - договору оренди землі від 26.08.2005, а також сплати ТОВ "Фірма "Технік-Центр" орендної плати за користування земельною ділянкою, позовні вимоги Харківської міської ради про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у виді орендної плати на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, за якою кондикційні зобов`язання виникають за певних умов, не відповідають належним та ефективним способам захисту, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові.
23. Як вже зазначалося, оскаржуючи судові рішення у справі, Харківська міська рада з посиланням на пункту 1 частини 2 статті 287 господарського процесуального кодексу України, посилалася на застосуванням судами норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 377, 1212 Цивільного кодексу України та статті 7 Закону України "Про оренду землі" без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах, наведених у касаційній скарзі.
24. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
У кожному випадку порівняння правовідносин та їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин (пункт 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).
Разом із тим зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).Верховний Суд у своїй діяльності висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи. Такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.
З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування таких правових висновків у кожній конкретній справі.
Схожа правова позиція є усталеною та знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц.
Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. 
Крім того, посилання скаржника на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
25. У справі, яка розглядається, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій, встановивши обставини щодо використання відповідачем спірної земельної ділянки за наявності правової підстави - договору оренди землі від 26.08.2005, а також сплати ТОВ "Фірма "Технік-Центр" орендної плати за користування земельною ділянкою, дійшли висновку про обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту.
У той же час, наведені скаржником постанови Верховного Суду хоч і містять окремі висновки щодо застосування статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 377, 1212 Цивільного кодексу України та статті 7 Закону України "Про оренду землі", однак такі висновки зроблені з урахуванням встановлення певних обставин конкретної справи, правовідносини у справах, наведених скаржником не є подібними, а доводи скаржника у цьому випадку зводяться виключно до намагань здійснити переоцінку наявних у справі доказів, тоді як згідно з імперативними положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Зазначене спростовує і доводи заявника касаційної скарги про неврахування судами висновків Верховного Суду щодо застосування положень статей 13, 74, 236 Господарського процесуального кодексу України. 
Отже, суди попередніх інстанції в повній мірі встановили фактичні обставини в цій справі та надали об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених сторонами, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені позивачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
У той же час посилання позивача на неврахування судами попередніх інстанції висновків Верховного Суду, викладених у наведених ним постановах, не свідчить про те, що суди, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, допустили неправильне застосування норм матеріального права або порушили норми процесуального права.
Як вже зазначалося, помилково посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми права, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
Тому цитування скаржником окремих висновків суду касаційної інстанції, викладених у постановах у справах, фактичні обставини в яких є відмінними, а правовідносини - неподібними до правовідносин, що склалися у даній справі, не є належним правовим обґрунтуванням передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підстави касаційного оскарження.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики з вирішення господарських спорів, що виникають із подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, а будь-які інші підстави касаційного оскарження скаржником не зазначалися та не обґрунтовувалися у поданій касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Харківської міської ради на судові рішення у справі згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу.
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Харківської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 та рішення Господарського суду Харківської області від 12.01.2026 у справі № 922/3141/25 закрити.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. Б. Дроботова

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак