КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/434/26 
Провадження №3-зв/824/19/2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_3 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Не погодившись з прийнятою постановою, захисником ОСОБА_2 - адвокатом ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу.
Згідно даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2026 року визначено головуючого суддю ОСОБА_3 .
18 травня 2026 року ОСОБА_2 подано заяву про відвід судді ОСОБА_3 . 
Заявник посилається на інформацію, яка, за його твердженням, міститься у публічному просторі, зокрема у повідомленнях Вищої ради правосуддя від 26.12.2023 року, щодо здійснення Державним бюро розслідувань досудового розслідування стосовно можливих неправомірних дій судді ОСОБА_3 , у тому числі у зв`язку з відомостями про можливе набуття ним громадянства Російської Федерації.
Зазначає, що вказані відомості були предметом офіційного реагування державних органів, однак, на його думку, у відкритих джерелах відсутня інформація про їх остаточне спростування або підтвердження належними та допустимими доказами.
Також заявник вказує на свій статус військовослужбовця Збройних Сил України, який проходить службу в умовах воєнного стану та бере участь у відсічі збройної агресії проти України.
У зв`язку з цим він вважає, що розгляд справи суддею, щодо якого існують вказані публічно оприлюднені відомості, які не отримали остаточного офіційного підтвердження або спростування, об`єктивно викликає у нього сумніви в безсторонності судді.
Дослідивши заяву про відвід, пояснення судді ОСОБА_3 , та вивчивши матеріали справи, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка передбачає поняття «відвід судді» та порядок розгляду заяв про відвід (самовідвід), тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. При цьому не можуть бути підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджені належними й допустимими доказами.
Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути обґрунтованими та доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо відвід не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Заява ОСОБА_2 про відвід судді є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки наведені в ній доводи фактично зводяться до припущень заявника щодо можливих обставин, які не підтверджені належними та допустимими доказами, та не свідчать про наявність передбачених законом підстав для відводу судді.
Заявник мотивує відвід посиланням на інформацію з публічного простору та повідомлення Вищої ради правосуддя від 26.12.2023 року щодо здійснення досудового розслідування ДБР та можливого набуття суддею громадянства Російської Федерації. Водночас такі твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами чи процесуальними рішеннями, які б встановлювали відповідні обставини.
При цьому наявність у заявника суб`єктивних сумнівів, сформованих на підставі неперевіреної або непідтвердженої інформації, не може розцінюватися як об`єктивна підстава для відводу судді у розумінні процесуального закону.
Крім того, як убачається з письмових пояснень судді ОСОБА_3 , що інформація, на яку посилається заявник, ґрунтується на неперевірених даних, які використовуються без належного підтвердження та носять характер припущень. При цьому офіційні матеріали, на які посилається заявник, не містять підтвердження викладених ним тверджень, а наведені обставини були предметом окремого реагування та спростування з боку судді шляхом надання відповідних офіційних документів та матеріалів.
Також суддя ОСОБА_3 звернув увагу, що зазначені у заяві відомості не підтверджують наявності будь-яких передбачених законом підстав для сумніву в його неупередженості, а відтак не можуть бути підставою для відводу.
За вказаних обставин, враховуючи, що доводи заяви про відвід судді ОСОБА_3 не містять умотивованих підстав для його відводу, тому в його задоволенні слід відмовити.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді ОСОБА_3 .
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1