Справа № 641/1561/24
н/п 2/953/75/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді    Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря  Лущан В.О.,
позивача     ОСОБА_1 , 
представника позивача   ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Надвірнянська міська рада Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, про повернення дитини матері,
встановив:
13 березня 2024 року ОСОБА_1 (далі: позивач) звернулась до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі: відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 (далі: третя особа-1), ОСОБА_4 (далі: третя особа-2), Надвірнянська міська рада Івано-Франківської області як орган опіки та піклування (далі: третя особа-3), про повернення позивачу дитини, - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилалась на влаштування дитини – сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до КНП «Обласний будинок дитини №2» на підставі рішення виконавчого комітету ХМР №786 від 14.11.2018 внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень за не встановлених обставин. У червні 2019 року вона звернулась до служби у справах дітей по Слобідському району м. Харкова із заявою про повернення їй сина. У задоволенні заяви їй відмовлено за виявлення недоліків у житловому приміщенні та зроблений помилковий висновок про відсутність у неї наміру проживання разом із сином. Під час пандемії вона за можливості навідувати сина. Потім почалась війна, дитячий будинок виїхав з м. Харкова до західного регіону України. Вона дізналась засіб зв`язку, телефонувала сину, спілкувалась з ним по відео. У бесіді з вихователями дізнавалась про потреби сина та надсилала необхідне поштою. Наразі тих ризиків, що спричинили шкоду сину, не існує. В подальшому вона ніколи не залишатиме сина з нянькою. Вдома нею створені усі умови для проживання сина: чисто, є необхідні меблі, іграшки, книжки. Вона завжди працювала задля утримання родини. На даний час зареєструвала шлюб із чоловіком, який є військовослужбовцем, офіцером, дуже порядною людиною, любить дітей, мріє бути батьком, та має намір усиновити її дитину - сина ОСОБА_5 . Вважає, що усі обставини, що були підставою відібрання дитини перестали існувати. Вона зробила ремонт у квартирі, докупила необхідні речі.
Відповідач проти задоволення позову заперечував за позбавлення позивача батьківських прав стосовно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав викладених у позові. 
Представник відповідача, представник третіх осіб 1 та 2, а також представник третьої особи 3 розгляд справи просили здійснювати за своєї відсутності, у задоволенні позову просили відмовити. 
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини:
Позивач є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.12.2015, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 14.09.2023. 
Позивач, її дочка ОСОБА_6 та син ОСОБА_5 зареєстровані у кв. АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 17.05.2019. 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за зверненням матері влаштований до державного закладу на повне державне забезпечення і зв`язку із складним матеріальним станом родини, що підтверджено рішенням виконавчого комітету ХМР №786 від 14.11.2018.
З акту від 05.02.2024 за підписами: ОСОБА_7 , яка проживає у кв. АДРЕСА_2 ; ОСОБА_8 , яка проживає у кв. АДРЕСА_3 ; ОСОБА_9 , яка проживає у кв. АДРЕСА_4 вбачається, що кв. АДРЕСА_1 складається з двох кімнат площею 12 кв.м. та 17 кв.м. У кімнатах знаходяться 4 спальні місця, стеля з іграшками, комод, холодильник, стіл та 3 стільці. У квартирі зроблений косметичний ремонт.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у прийомній сім`ї, прийомні батьки - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується Договором про влаштування дитини від 11.07.2024, актом про передачу дитини у сім`ю прийомних батьків від 12.07.2024, рішенням Виконавчого комітету Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області про утворення прийомної сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та на передачу на виховання і спільне проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 11.07.2024, актом обстеження умов проживання від 10.01.2025.
03.04.2024 рішенням Ленінського районного суду м. Полтави позивач позбавлена батьківських прав стосовно сина ОСОБА_5 
18.12.2025 постановою Полтавського апеляційного суду вищезазначене рішення скасоване.
07.05.2025 постановою Верховного суду вищезазначена постанова скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
17.03.2026 постановою Полтавського апеляційного суду рішення Ленінського районного суду м. Полтави у справі №641/6927/21 залишене без змін.
Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд доходить висновує:
Статтею 51 Конституції України, ч.2, ч.3 ст.5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини встановлені законом.
Так, згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
Положеннями ч.3 ст.170 СК України визначено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
Отже, для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали.
Водночас, під час вирішення питання про повернення дитини на підставі наведеної ч.3 ст.170 СК України необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених ст.170 СК України для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам (одному з батьків). У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей.
Статтею 164 СК України передбачені підстави для позбавлення батьківських прав.
Згідно ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
Положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Однак, позивачем не доведено, що причини, які стали підставою для відібрання дитини, відпали. 
Позивач 03.04.2024 рішенням Ленінського районного суду м. Полтави позбавлена батьківських прав стосовно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відповідно положень до ч.1 ст.166 СК України втратила особисті немайнові права стосовно сина, звільняється від обов`язків з його виховання, перестала бути законним представником дитини.
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Втім, беручи до уваги встановлені судом обставини справи, враховуючи, що дитина є найбільш вразливою стороною під час вирішення спору, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат, судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, за вирішення в його процесі не просто спірних питань між батьками та іншими особами, а визначення долі дитини. Переслідуючи за мету, спрямованість результату судового розгляду на захист найкращих інтересів дитини, наявність чинного рішення суду про позбавлення позивача батьківських прав, задля запобігання погіршенню психо-емоційного стану дитини, підстав вислуховування думки дитини у судовому засіданні при вирішенні даного спору не вбачається.
З урахуванням викладеного, підстави для задоволення позову відсутні.
Суд зауважує, що позивач не позбавлена права звернення до суду в порядку, визначеному ч.1 ст.169 СК України із позовом про поновлення батьківських прав.
Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати зі сплаті судового збору покладаються на позивача
Керуючись ст. 2, 4, 5, 12, 76,141, 164, 206,263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Надвірнянська міська рада Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, про повернення дитини матері, - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 . 
Відповідач: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ЄДРПОУ 26489104, м. Харків, вул. Чернишевська, буд.55.
Третя особа-1: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 .
Третя особа-2: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,  АДРЕСА_6 .
Третя особа-3: Надвірнянська міська рада Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 44177912, Івано-Франківська обл., Надвірнянський р-н, м. Надвірна, м-н Шевченка, буд.33.

Суддя          Н.В. Єфіменко