ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 127/32912/24
Головуючий у першій інстанції – Яременко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/862/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач: ОСОБА_1 , 
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 118 860,35 грн за наступними зобов`язаннями:
- за кредитним договором № 838083918 в розмірі 104 310,35 грн, з яких: 21 999,40 грн – заборгованість по основному боргу; 82 310,95 грн – заборгованість за відсотками; 
- за кредитним договором № 18962-10/2021 в розмірі 8 000 грн, з яких: 2 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 6 000 грн – заборгованість за відсотками;
- за кредитним договором № 2234508 в розмірі 6 550 грн, з яких: 2 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 4 550 грн – заборгованість за відсотками.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 838083918, відповідно до умов якого позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним в порядку, визначеному цим договором. Позивач, пославшись на наявність права вимоги, зазначив, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у Реєстрах прав вимоги, а фактор – їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру боржників № 165 від 21 грудня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 838083918. 20 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу № 20102022 відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року в розмірі 104 310,35 грн, з яких: 21 999,40 грн – заборгованість по основному боргу; 82 310,95 грн – заборгованість за відсотками. Відповідач не виконав зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснив платежів для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки товариства, ні на рахунки попереднього кредитора.

24 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 18962-10/2021, який підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Позивач, пославшись на наявність права вимоги, зазначив, що 21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21092022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстрів боржників до договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 8 000 грн, з яких: 2 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 6 000 грн – заборгованість за відсотками. ОСОБА_2 не виконав зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснив платежів для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.

10 серпня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2234508, який підписано відповідачем електронним підписом позичальника. Позивач, пославшись на наявність права вимоги, зазначив, що 05 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 05052023, за умовами якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 2234508. Відповідно до Реєстру боржників від 05 травня 2023 року до договору факторингу № 05052023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 у розмірі 6 550 грн, з яких: 2 000 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 4 550 грн – заборгованість за відсотками. Відповідач не виконав зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснив платежів для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. 

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 липня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року в розмірі 104 310,35 грн, за кредитним договором № 18962-10/2021 від 24 жовтня 2021 року в розмірі 8 000 грн, за кредитним договором № 2234508 від 10 серпня 2021 року в розмірі 6 550 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 3028 грн сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповно з`ясовані обставини справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав установленими, та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що по кредитному договору № 838083918 від 22 серпня 2021 року не надано жодних доказів про перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», так і від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вважає, що майбутня вимога на момент укладення договору мала бути конкретно визначеною, проте жодної визначеної у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс» на момент укладення договорів факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, № 20102022 від 20 жовтня 2022 року не було, та сторони не могли передбачити, що 22 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем буде укладено кредитний договір № 838083918.
Скаржник заперечує правильність нарахування відсотків за договорами № 838083918 від 22 серпня 2021 року, № 18962-10/2021 від 24 жовтня 2021 року, № 2234508 від 10 серпня 2021 року.
Указує на те, що розрахунок заборгованості за договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року не містить підпису та печатки фінансової компанії. Водночас за умовами п. 1.7 кредитного договору № 838083918 від 22 серпня 2021 року кредитну лінію надано строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме: до 20 листопада 2021 року, проте нарахування відсотків здійснювалось за період з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», а не первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
ОСОБА_2 зазначає, що умовами договору № 18962-10/2021 від 24 жовтня 2021 року сторони погодили термін 30 днів кредитування із розрахунку 2,50% на добу, право ТОВ «ФК «Інвеструм» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») нараховувати відсотки за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування, отже прострочена заборгованість по відсотках становить 1 500 грн (2 000 грн х 2,5% х 30 днів = 1 500), а не 6 000 грн, як визначив позивач.
Наголошує на тому, що за умовами договору № 2234508 від 10 серпня 2021 року кредит надано на 30 днів зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1,90% в день, право ТОВ «Лінеура Україна» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припинилось після визначеного договором строку кредитування, тому прострочена заборгованість по відсотках становить 1 140 грн (2 000 х 1,90% х 30 днів = 1 140), а не 4 550 грн, як заявлено у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ», не погодившись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Обгрунтовуючи доводи відзиву, товариство зазначає про те, що підписання кредитних договорів здійснювалося електронними підписами позичальника, відтвореними шляхом використання одноразових ідентифікаторів, які було надіслано на номер мобільного телефону, указаний відповідачем при укладенні договорів. Правом відмовитися в односторонньому порядку від укладених правочинів протягом 14 днів з моменту їх укладення ОСОБА_2 не скористався.
Позивач зазначає, що відсотки нараховувались виключно первісними кредиторами відповідно до умов укладених договорів. Інших додаткових нарахувань не здійснювалося, штрафні санкції стосовно ОСОБА_1 не застосовувались.
Указує, що за умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 838083918. Крім того, між ними цими фінансовими установами укладались додаткові угоди, якими передбачалась пролонгація договору факторингу. Право вимоги за договором відступлено позивачу на виконання договору факторингу та додаткових угод до цього договору, що були чинними на час підписання реєстру боржників, тому посилання відповідача на те, що право грошової вимоги за договором № 838083918 виникло після укладення договору факторингу, є безпідставним.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції частково таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції виходив з того, що належними і допустимими доказами підтверджено наявність у ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року в розмірі 104 310,35 грн, за кредитним договором № 18962-10/2021 від 24 жовтня 2021 року в розмірі 8 000,00 грн, кредитним договором № 2234508 від 10 серпня 2021 року в розмірі 6 550,00 грн. Суд дійшов висновку, що позивачем надано належні докази щодо переходу до вимоги за наведеними кредитними договорами.
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновком районного суду, зважаючи на таке. 

У справі встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01 (т. 1 а.с. 159-162).
Згідно з п. 2.1 цього договору клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 1.3 указаного договору під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, яка укладена 31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (т. 1 а.с. 165-168). Пункти 1.3 і 2.1 залишились у попередній редакції.
Пунктом 4.1 додаткової угоди № 26 визначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру права вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
22 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір кредитної лінії № 838083918 (т. 1 а.с. 8 зворот – 11).
За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього, Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 22 000 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено до 20 листопада 2021 року. Позичальник у будь-який час, протягом дисконтного періоду дії договору, може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Повернення кредиту в повному обсязі позбавляє права позичальника отримати нові транші, а договір вважається припиненим шляхом його повного виконання. Загальна сума кредиту складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом усього строку дії договору. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання. Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 20 листопада 2021 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором (п. 1.1.-1.7. договору). 
Пунктом 1.10. договору передбачено, що позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу), з врахуванням усіх продовжень строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. цього договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду .
У п.п. 1.12.1. договору зазначено, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше, ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1 087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.п. 1.12.2 договору).
Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (MNV36XD3), надісланим на номер телефону відповідача.
Згідно з платіжним дорученням від 22 серпня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 кошти в сумі 22 000 грн згідно договору № 838083918 від 22 серпня 2021 року на платіжну картку № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 196 зворот).
За інформацією АТ «Універсал Банк» станом на 10 серпня 2021 року на ім`я ОСОБА_1 у банку були відкриті карткові рахунки. На ім`я ОСОБА_2 емітовано банківську картку № НОМЕР_1 , на яку 22 серпня 2021 року зараховано кошти в сумі 22 000 грн, що підтверджено рухом коштів по картці (т. 1 а.с. 224, 225-233).
20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) укладено договір факторингу № 20102022, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (т. 1 а.с. 15-16).
Згідно з витягом з реєстру прав вимог № 2 від 06 березня 2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 838083918 на загальну суму 104 310,35 грн, з яких: 21 999,40 грн – заборгованість по основному боргу; 82 310,95 грн – заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 17).
Відповідно до платіжної інструкції № 19474 від 10 березня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «Таліон Плюс» 2 788 668,73 грн за відступлення вимоги згідно Реєстру прав вимоги № 2 від 03 березня 2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року (т. 1 а.с. 177).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року, складеним ТОВ «ФК «ЄАПБ», станом на 31 серпня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 , складає 104 310,35 грн з яких: 21 999,40 грн – заборгованість по основному боргу; 82 310,95 грн – заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 18).

24 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 18962-10/2021, який підписано відповідачем електронним підписом 9382 (розділ 7 договору) (а.с. 23-24).
Відповідно до п. 1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 22 листопада 2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» (п. 1.2. договору).
За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,5% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту (п. 1.3., 1.4 договору).
Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.6. договору).
Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1. договору).
У разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти, передбачені в п. 1.3. цього договору, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (п. 4.3. договору).
Згідно з п. 6.9. Договору клієнт підтвердив, що отримав від товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
ОСОБА_1 електронним підписом 9382 також підписано:
- графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що є додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 18962-10/2021 (а.с. 25 зворот);
- інформацію та кредитні дані кредитодаця (а.с. 26).
Довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 11 жовтня 2024 року підтверджено, що 24 жовтня 2021 року перераховано 2 000 грн на картку № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 148).
За інформацією АТ «Універсал Банк» станом на 10 серпня 2021 року на ім`я ОСОБА_1 у банку були відкриті карткові рахунки. На ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку № НОМЕР_1 , на яку 24 жовтня 2021 року зараховано кошти в сумі 2 000 грн, що підтверджено рухом коштів по картці (т. 1 а.с. 224, 225-233).
21 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «ФК «Інвеструм» (клієнт) укладено договір факторингу № 21092022, згідно з п.1.1. якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право одержання яких належить клієнту (т. 1 а.с. 27-28).
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором відносно боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
У день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно з реєстром боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в додатку №4 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно з реєстром боржників в електронному вигляді (додаток № 5) (п. 1.2. договору).
Права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі Реєстру боржників (додаток № 2) (п. 1.6. договору).
21 вересня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Інвеструм» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року, за яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 7 760, після чого, ураховуючи пункт 1.2. договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором відносно боржників стосовно заборгованостей. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року, будь-які зауваження до зазначеного реєстру відсутні (т. 1 а.с. 29).
Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року засвідчено, що ОСОБА_1 є боржником, загальна сума заборгованості складає 8 000 грн, з них – 2 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 6 000 грн заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 30).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 18962-10/2021 від 24 жовтня 2021 року, складеним ТОВ «ФК «ЄАПБ», за період з 21 вересня 2022 року по 31 серпня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 не погашена, залишок заборгованості складає 8 000 грн (т. 1 а.с. 31).
Відповідно до платіжного доручення № 18799 від 23 вересня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «ФК «Інвеструм» 1 128 621,72 грн за відступлення вимоги за договором факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року (т. 1 а.с. 185).

10 серпня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2234508 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати клієнту грошові кошти у сумі 2 000 грн строком на 30 днів. Договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А236 (т. 1 а.с. 36-42).
Згідно з п. 1.4 цього договору передбачено тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах:
- стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у: межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація, відповідно до п. 4.2 договору.
- знижена процентна ставки становить 0,76% в день та застосовується відповідно до наступних умов.
Якщо клієнт у межах строку, визначеного в п. 1.3 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (а у випадку пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше, ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.3 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для клієнта лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором.
Згідно з п. 2.1. договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.
Пунктом 4 договору визначено порядок продовження строку користування кредитом, автопролонгація.
Сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п. 4.1.1-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту (п.п. 4.2.1. договору).
Клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3., п.4.1.5 договору) ще на 15 календарних днів) (п.п. 4.2.2. договору).
Підпунктом 4.2.3. договору сторони погодили, що:
- за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п. 1.5.1 договору;
- при застосуванні автопролонгації знижка, надана клієнту в рамках програми лояльності, анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначений п. 1.3 договору, за стандартною процентною ставкою (застосовується стандартна процента ставка) та відбувається перерахунок загальної вартості кредиту, результати таких перерахунків відображаються в особистому кабінеті.
Підпунктом 4.2.5. передбачено, що загальна кількість автопролонгації за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою 120 календарних днів. Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.
08 вересня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 2234508 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, в якому зазначено, що у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконувати клієнтом зобов`язання за договором, відповідно до розділу 4 договору клієнт ініціював продовження строку користування кредитом (т. 1 а.с. 46).
Строк користування кредитом за договором продовжується на 30 днів, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 09 жовтня 2021 року (п.п. 3.1. договору).
Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п. 3.1. цього додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п.п. 3.2. договору).
Додатковий договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т834, що підтверджуються п. 8 додаткового договору.
08 жовтня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 2234508 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, в якому зазначено, що у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконувати клієнтом зобов`язання за договором, відповідно до розділу 4 договору клієнт ініціював продовження строку користування кредитом (т. 1 а.с. 50).
Строк користування кредитом за договором продовжується на 30 днів, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 08 листопада 2021 року (п.п. 3.1. договору).
Сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом протягом строку, встановленого в п. 3.1. цього додаткового договору: 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п.п. 3.2. договору).
Додатковий договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М963, що підтверджуються п. 8 додаткового договору.
Виконання кредитодавцем зобов`язання за договором № 2234508 від 10 серпня 2021 року підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім»» про те, що 10 серпня 2021 року здійснено успішну транзакцію № 979797141 про перерахування 2 000 грн на картку № НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 152) та інформацією АТ «Універсал Банк» від 24 лютого 2025 року, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 10 серпня 2021 року здійснено переказ коштів у сумі 2 000 грн (т. 1 а.с. 224).
05 травня 2023 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) укладено договір факторингу № 05052023, згідно з п. 1.1. якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт – відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (т. 1 а.с. 54-56).
Відповідно до п. 1.2. договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором відносно боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
05 травня 2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 05052023 від 05 травня 2023 року (т. 1 а.с. 57).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 05052023 від 05 травня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6 550 грн, з яких: 2 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 4 550 грн сума заборгованості за відсотками (т. 1 а.с. 58).
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Лінеура Україна» за кредитним договором № 2234508 від 10 серпня 2021 року, станом на 05 травня 2023 року заборгованість становить 6 550 грн, з яких: 2 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 4 550 грн заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 153-156).
Відповідно до платіжної інструкції № 19666 від 09 травня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» 506 880 грн за відступлення вимоги за договором факторингу № 05052023 від 05 травня 2023 року (т. 1 а.с. 193).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про наявність правових підстав для повного задоволення позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за договорами не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 укладено: 
- 22 серпня 2021 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії № 838083918 на суму 22 000 грн;
- 24 жовтня 2021 року з ТОВ «ФК «Інвеструм»» договір про надання фінансового кредиту № 18962-10/2021 на суму 2 000 грн;
- 10 серпня 2021 року з ТОВ «Лінеура Україна» договір № 2234508 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 2 000 грн.
Аналізуючи доводи сторін щодо укладення та виконання договору кредитної лінії № 838083918 від 22 серпня 2021 року, колегія суддів виходить з такого.
Договір кредитної лінії № 838083918 від 22 серпня 2021 року містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Його підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом шляхом використання одноразового ідентифікатора, який надіслано на номер телефону НОМЕР_4 , одноразовий ідентифікатор: MNV36XD3.
За вказаних обставин, колегія суддів уважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору кредитної лінії № 838083918 від 22 серпня 2021 року із дотриманням вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Крім того, умовами правочину сторони погодили суму кредиту – 22 000 грн (п. 1.3 договору), строк кредиту – 30 днів (п. 1.7 Договору), процентну ставку (п. 1.9.1, 1.9.2 Договору).
Факт отримання відповідачем кредиту на платіжну картку № НОМЕР_1 підтверджується належними та допустимими доказами: платіжним дорученням, випискою по картковому рахунку та інформацією банку.
Перевіряючи наявність у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року, колегія суддів ураховує наступне.
22 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 838083918.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 неодноразово продовжувався на підставі додаткових угод.
Реєстр права вимоги, за яким до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року, позивачем не надано та у матеріалах справи такий доказ відсутній.
20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) укладено договір факторингу № 20102022. З змістом витягу з реєстру прав вимог № 2 від 06 березня 2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуто право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 104 310,35 грн.
Надавши оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає слушними доводи сторони відповідача про відсутність доказів, які свідчать про перехід до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року.
Підставою зміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).
Апеляційний суд виходить з того, що у справі відсутній Реєстр прав вимоги про набуття ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року, а також відсутні докази на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.
Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ураховуючи додаткову угоду № 26, визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування – належна до сплати клієнту сума грошових коштів, розмір якої погоджується та визначається сторонами в кожному реєстрі прав вимоги окремо. За умовами пункту 3.1.2, фінансування – належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткових угод. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у розділі 13 цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.
Однак, позивачем не надано Реєстр права вимоги, за яким до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року. Доказів оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, зокрема перерахування фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у розділі 13 договору, обумовлених правочином коштів, стороною позивача також не надано.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.
Усі укладені до договору факторингу від № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року додаткові угоди не змінюють визначений самим договором порядок оплати: фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у розділі 13 цього договору.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Таким чином, докази набуття права вимоги, зокрема реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та підтвердження оплати за договором факторингу входять до предмета доказування (наявність у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги) у цій справі, а обов`язок надати докази на підтвердження заявлених вимог покладено на позивача. Ураховуючи відсутність у справі зазначених доказів, апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено факту набуття ним права грошової вимоги відносно ОСОБА_1 за договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року. 
З огляду на викладене, районний суд помилково стягнув з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за цим договором у розмірі 104 310,35 грн. 
Отже, апеляційним судом відхиляються доводи відзиву щодо того, що умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року, яке надалі відступлено на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року в розмірі 104 310,35 грн задоволенню не підлягають.

Перевіряючи аргументи сторін щодо наявності у відповідача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 18962-10/2021 від 24 жовтня 2021 року, колегія суддів вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за цим договором.
Так, на підтвердження права вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 18962-10/2021 від 24 жовтня 2021 року матеріали справи містять:
- договір факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року, укладений ТОВ «ФК «ЄАПБ» з первісним кредитором ТОВ «ФК «Інвеструм» (т. 1 а.с. 27-28);
- акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року (т. 1 а.с. 29);
- реєстр боржників та витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року, де серед боржників зазначено ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 30, 183-184);
- копію платіжного доручення № 18799 від 23 вересня 2022 року, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «ФК «Інвеструм» 1 128 621,72 грн за відступлення вимоги за договором факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року (т. 1 а.с. 185).
Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 18962-10/2021 від 24 жовтня 2021 року. 
ОСОБА_1 не заперечував отримання кредитних коштів за вказаним договором, але вважав безпідставним нарахування ТОВ «ФК «Інвеструм» відсотків після спливу визначеного договором строку кредитування. 
У наведеному правочині сторони погодили суму кредиту 2 000 грн (п. 1.1 договору), строк кредиту 30 днів, тобто до 22 листопада 2021 року (п. 1.2 договору), проценти за користування кредитом 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу (п. 1.3 договору).
Положеннями п. 4.3 договору передбачено, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти, передбачені в п. 1.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.
Таким чином, за період з 24 жовтня 2021 року по 22 листопада 2021 року нараховано відсотків у сумі 1 500 грн (2 000 х 2,50% х 30 днів = 1 500), як передбачено п. 1.3 договору, а за період з 23 листопада 2021 року по 20 лютого 2022 року – у сумі 4 500 грн (2 000 х 2,50% х 30 = 4 500), тобто в межах 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору, що узгоджується з п. 4.3 договору. Таке нарахування відсотків у зазначені вище періоди колегія суддів вважає правомірним з підстав, наведених вище. Загальний розмір заборгованості за відсотками становить 6 000 грн. Позивачем з моменту набуття у нього права вимоги до відповідача нарахування відсотків за користування кредитом не проводилося, що підтверджено розрахунком, складеним ТОВ «ФК «ЄАПБ» (т. 1 а.с. 31).
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що знайшли підтвердження доводи позову про неналежне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором № 18962-10/2021 від 24 жовтня 2021 року та необхідності стягнення з нього заборгованості в розмірі 8 000 грн, з яких: 2 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 6 000 грн заборгованість за відсотками.

Здійснивши аналіз аргументів сторін щодо існування у скаржника заборгованості за договором № 2234508 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 серпня 2021 року, колегія суддів вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за цим договором.
Зокрема позивачем надано:
- договір факторингу № 05052023 від 05 травня 2023 року, укладений ТОВ «ФК «ЄАПБ» з первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» (т. 1 а.с. 54-56);
- акт прийому-передачі реєстру боржників від 05 травня 2023 року за договором факторингу № 05052023 (т. 1 а.с. 57);
- реєстр боржників та витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 05052023 від 05 травня 2023 року, де серед боржників зазначено ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 58, 191-192);
- копію платіжної інструкції № 19666 від 09 травня 2023 року, за якою ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» 506 880 грн за відступлення вимоги за договором факторингу № 05052023 від 05 травня 2023 року (т. 1 а.с. 193).
Отже, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2234508 від 10 серпня 2021 року.
Виконання кредитодавцем зобов`язання за договором № 2234508 від 10 серпня 2021 року підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім». Зміст якої свідчить про те, що 10 серпня 2021 року здійснено успішну транзакцію № 979797141 про перерахування 2 000 грн на картку № НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 152) та інформацією АТ «Універсал Банк» від 24 лютого 2025 року, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 10 серпня 2021 року здійснено переказ коштів у сумі 2 000 грн (т. 1 а.с. 224).
Не знайшли підтвердження твердження відповідача про безпідставність нарахування первісним кредитором процентів поза межами строку кредитування.
Матеріали справи свідчать про те, що договір № 2234508 між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» укладено 10 серпня 2021 року строком на 30 днів. Водночас 08 вересня 2021 року сторонами укладено додатковий договір, яким продовжено строк користування кредитом до 09 жовтня 2021 року, 08 жовтня 2021 року – укладено ще один додатковий договір, яким продовжено строк користування кредитом до 08 листопада 2021 року.
Пунктами 4.2.1., 4.2.2. та 4.2.5. договору сторони погодили, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п. 4.1.1-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту.
Клієнт, підписуючи цей договір дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 1.3., п.4.1.5 договору) ще на 15 календарних днів).
Загальна кількість автопролонгації за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою 120 календарних днів. Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.
Пунктом 5.1 договору визначено, що у випадку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом в порядку автопролонгації, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, що нараховуються за період автопролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається Клієнту в Особистому кабінеті (крім випадку визначеного в пп.5.1.1 Договору).
Як свідчить розрахунок заборгованості, складений ТОВ «Лінеура Україна» (т. 1 а.с. 153-156), відповідачу з 10 серпня 2021 року по 08 вересня 2021 року нараховувалися відсотки за зниженою процентною ставкою відповідно до п. 1.4.2, тобто у розмірі 0,76% в день, а з 09 вересня 2021 року по 06 лютого 2022 року – за стандартною процентною ставкою відповідно п. 1.4.1 договору у розмірі 1,90% в день. Таке нарахування здійснювалось в межах строку кредитування, ураховуючи строки, визначені додатковими договорами та автопролонгації, передбаченої договором № 2234508 від 10 серпня 2021 року. Позивачем з часу набуття права вимоги до ОСОБА_1 нарахування відсотків за користування кредитом не проводилося.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що належними доказами підтверджено наявність у скаржника заборгованості за договором № 2234508 в розмірі 6 550 грн, з яких: 2 000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 4 550 грн заборгованість за відсотками.

Беручи до уваги неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильність застосування районним судом норм матеріального права, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині вирішення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року в розмірі 104 310,35 грн підлягає скасуванню з наведених вище підстав. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Звернувшись з цим позов, ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило 3 028 грн судового збору (т. 1 а.с. 75).
Беручи до уваги розмір заявлених позовних вимог (118 860,35 грн) та їх часткове задоволення (14 550 грн), пропорційно судом задоволено вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» на 12,24 %, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – на 87,76%.
Ураховуючи те, що апеляційний суд змінює загальний розмір заборгованості, задовольняючи позовні вимоги товариства на 12,24%, належить також змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутого із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судового збору, зменшивши його суму з 3 028 грн до 370,62 грн (3 028 грн х 12,24%) за розгляд справи в суді першої інстанції.
При подачі апеляційної скарги відповідачем сплачено 3 700 грн судового збору (т. 2 а.с.71 зворот). У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 на 87,76%, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 3 247,12 грн судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Згідно з приписами ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України», пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України», пункт 80 рішення у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Представництво інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснювала адвокат Лебединська І.С. на підставі договору про надання правничої допомоги від 23 грудня 2024 року (т. 1 а.с. 120-124), ордеру серії АХ № 1236007 від 23 грудня 2024 року (т. 1 а.с. 119)
За умовами п. 1.1. договору про надання правничої допомоги від 23 грудня 2024 року адвокат зобов`язується надати клієнту настпуну правничу допомогу по цивільній справі № 127/32912/24 за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості: підготувати відзив на позов, взяти участь в судових засіданнях. Клієнт зобов`язується оплатити адвокату надання правничої допомоги в порядку та на умовах, визначених цим договором.
30 квітня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Лебединською І.С. укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 23 грудня 2024 року, за яким продовжено дію договору до 30 серпня 2025 року (т. 2 а.с. 12). 
Актом приймання-передачі до договору про надання правничої допомоги від 23 грудня 2024 року, підписаним 06 лютого 2025 року ОСОБА_1 та адвокатом Лебединською І.С., погоджено надання адвокатом правничої допомоги на суму 8 000 грн, а саме: 1) 25 грудня 2024 року підготовка відзиву на позов протягом 12 год. вартістю 6 000 грн; 2) 06 лютого 2025 року участь у судовому засіданні протягом 1 год. вартістю 1 000 грн; 3) 25 березня 2025 року участь у судовому засіданні протягом 1 год вартістю 1 000 грн. Інформацію аналогічного змісту зазначено у наданому розрахунку судових витрат, які відповідач ОСОБА_1 поніс у зв`язку з розглядом справи № 127/32912/24 (т. 1 а.с. 242, 243).
Додатковою угодою про надання правничої допомоги від 23 грудня 2024 року, складеною 30 квітня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Лебединською І.С., продовжено дію договору до 30 серпня 2025 року (т. 2 а.с. 12). 
ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги від 23 грудня 2024 року сплатив адвокату Лебединській І.С. 6 000 грн, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 37 від 23 грудня 2024 року (т. 1 а.с. 125), а також сплатив 1 000 грн відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 13 від 25 березня 2025 року (т. 2 а.с. 11).
Проте колегія суддів вважає, що визначений адвокатом Лебединською І.С. час на підготовку відзиву на позов тривалістю у 12 год. є надмірним, а витрати за цей вид наданої допомоги сумі 6 000 грн завищеними, належним чином не обгрнутованими, що суперечить критерію розумності розміру цих витрат. Адвокат Лебединська І.С. брала участь у судових засіданнях поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку.
Отже, ураховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та їх обсягом, колегія суддів вважає, що розрахунок витрат, які підлягають компенсації позивачу, слід здійснювати, виходячи з загальної суми 4 000 грн, що відповідає критерію реальної вартості наданих послуг в суді першої інстанції. Виходячи з наведеного, а також, зважаючи на пропорційність відшкодування особі судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне відшкодувати ОСОБА_1 3 510,40 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції (87,76% від 4 000 грн).
Представництво інтересів ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції здійснювала адвокат Лебединська І.С. на підставі договору про надання правничої допомоги від 19 січня 2026 року (т. 2 а.с. 66 зворот – 68), ордеру серії АХ № 1311127 від 26 січня 2026 року (т. 2 а.с. 66).
За умовами п. 1.1. договору про надання правничої допомоги від 19 січня 2026 року адвокат зобов`язується надати клієнту наступну правничу допомогу по цивільній справі № 127/32912/24 за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості: підготувати апеляційну скаргу. Клієнт зобов`язується оплатити адвокату надання правничої допомоги в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Актом приймання-передачі до договору про надання правничої допомоги від 19 січня 2026 року, підписаним 20 січня 2026 року ОСОБА_1 та адвокатом Лебединською І.С., погоджено надання адвокатом правничої допомоги на суму 3 500 грн, а саме: 1) 19 січня 2026 року підготовка апеляційної скарги тривалістю 10 год. вартістю 3 500 грн. Наданий розрахунок судових витрат, які відповідач ОСОБА_1 поніс у зв`язку з розглядом справи № 127/32912/24, наведене дублює (т. 2 а.с. 69 зворот, 70).
ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги від 19 січня 2026 року сплатив адвокату Лебединській І.С. 3 500 грн, що підтверджено копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 30 січня 2026 року (т. 2 а.с. 69).
Беручи до уваги те, що розмір відхилених позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» та, відповідно, задоволення апеляційної скарги становить 87,76%, з позивача на користь ОСОБА_1 слід стягнути 3 071,60 грн (3 500 грн х 87,76%) понесених витрат на професійну правничу допомогу в суд апеляційної інстанції.
Отже, з відповідача на користь позивача остаточно підлягає стягненню 6 582 грн витрат на професійну правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 липня 2025 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року в розмірі 104 310,35 грн – скасувати, а в частині визначеного розміру судового збору – змінити.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 838083918 від 22 серпня 2021 року в розмірі 104 310,35 грн – відмовити.
Зменшити визначену судом першої інстанції суму судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», з 3 028 грн до 370,62 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 3 247,12 грн у відшкодування судового збору та 6 582 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова