15.06.26
33/812/245/26
Справа № 484/1765/26
Провадження № 33/812/245/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

11 червня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Тищук Н.О., 
із секретарем – Біляєвою В.М.,
без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 травня 2026 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровану та мешканку АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, 
-визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 630284 від 02 квітня 2026 року складений про те, що о 16 год 03 хв цього дня  ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Дачній, 1 в м. Первомайську, керувала трьохколісним електроскутером Crosser TR-1 без номерного знаку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу Драгер 6810 ARAM 2290, тест 2012, результат склав 3,46 %. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.9.а  Правил дорожнього руху України, тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 17 000 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
18 травня 2026 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на постанову суду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що у постанові суду неправильно зазначено адресу її проживання – вул. Вишнева, тоді як фактично вона проживає по АДРЕСА_2 . ЇЇ спілкування з працівниками поліції відбувалося о 18 год 30 хв. на ґрунтовій дорозі над річкою Південний Буг, а не о 16 год 03 хв., як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення по вул. Дачній, 1.
Також не відповідає дійсності посилання суду першої інстанції на її неявку у судове засідання, оскільки у день слухання справи вона з`явилась до суду, однак на пропозицію судді під диктовку секретаря написала заяву про розгляд справи без її участі.
Крім того ОСОБА_1 вважає упередженою суддю Маржину Т.В., оскільки вона розглядала кримінальну справу за обвинуваченням її чоловіка ОСОБА_2 , який героїчно загинув, захищаючи Україну від збройної агресії рф. Сама ОСОБА_1 приймала участь у кримінальній справі в якості свідка.
Також апелянт зазначала, що керувала транспортним засобом – електроскутером триколісним з електродвигуном потужністю 1,5 кВт, тоді як учасниками дорожнього руху у розумінні правил дорожнього руху є водії, які керують транспортним засобом з електродвигуном потужністю більше 3 кВт.
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі – Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною першою статті 130 КУпАП.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).
Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 630284 від 02 квітня 2026 року вбачається, що о 16 год 03 хв цього дня  ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Дачній, 1 в м. Первомайську, керувала трьохколісним електроскутером Crosser TR-1 без номерного знаку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проведений на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Драгер 6810 ARAM 2290, тест 2012. Результат тестування склав 3,46 %. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовилася. 
Отже, своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.9.а  Правил дорожнього руху України, тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилася.
З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер, з результатом тестування погодилась, факт перебування у стані алкогольного сп`яніння визнала, від проходження огляду у закладі охорони здоров`я відмовилася.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомила, що місцем її реєстрації є АДРЕСА_1 .
Від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та надання пояснень ОСОБА_1 відмовилася. Проте, результат тестування підписала власноруч. 
Щодо доводу апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом – електроскутером триколісним з електродвигуном потужністю 1,5 кВт, тоді як учасниками дорожнього руху у розумінні правил дорожнього руху є водії, які керують транспортним засобом з електродвигуном потужністю більше 3 кВт, апеляційний суд виходить з наступного.
Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023) передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них (ст.2). У статті 1 згаданого Закону, серед інших понять визначено, що: 1) легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (однимчи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину; 2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Отже, цим нормативно-правовим актом визначено, що легкі електричні транспортні засоби є транспортними засобами і вони поділяються на дві категорії:
1) легкий персональний електричний транспортний засіб: має від одного колеса, електродвигун потужністю до 1000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год. (до цієї категорії підпадають всі прокатні самокати);
2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб: має від двох коліс та може їхати зі швидкістю 10-50 км/год. (пристрої, які їдуть зі швидкістю понад 50 км/год не підпадають в ці категорії й розглядатимуться як мотоцикли).
Аналогічні поняття легких електричних транспортних засобів визначені і у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (закон в редакції Закону №3492-ІV від 23 лютого 2006 зі змінами).
Відтак, з набуттям чинності Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023), керування легким електричним транспортним засобом (елетросамокатом) в стані алкогольного сп`яніння тягне відповідальність встановлену ст.130 КУпАП.
Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п.1.10 Правил дорожнього руху України (затверджені Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами), не суперечить поняттям, визначеним у Законі України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР).
Згідно з ПДР: «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Отже, з урахуванням того, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом», ОСОБА_1 у даному випадку, підлягає притягненню до відповідальності за керування електроскутером у стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на досліджені докази та наведені норми права, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про неправильно зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення місце його вчинення та місце фактичного проживання ОСОБА_1 на висновки суду не впливають, оскільки не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що належним чином підтверджено результатом тестування за допомогою алкотестеру Драгер.
Довід апеляційної скарги про упередженість судді Маржини Т.В. з тих підстав, що вона розглядала кримінальну справу за обвинуваченням чоловіка ОСОБА_1 є неспроможним, оскільки сам по собі факт розгляду суддею кримінальної справи не може свідчити про її упередженість. Крім того, відводу судді Таран Є.С. не заявляла.
Натомість у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 особисто підтвердила, що подала до суду заяву про розгляд прави за її відсутності. Посилання апелянта на те, що подала до суду таку заяву з примусу та під диктовку секретаря є голослівними, оскільки не підтверджені жодним доказом. Клопотання про витребування з суду першої інстанції журналу відвідувачів задля підтвердження факту явки ОСОБА_1 до суду у день розгляду справи, задоволено не було оскільки факт перебування ОСОБА_1 в суді підтверджується подачею нею власноруч написаної заяви про розгляд справи за її відсутності.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що обставини, встановлені на підставі наявних у справі доказів, забезпечують такий рівень доказування вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, який не залишає «розумних сумнівів» у доведеності факту порушення нею вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху та наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Отже апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції. 
При цьому апеляційний суд також звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду      Н.О. Тищук