Справа № 485/769/26
Провадження №2/485/565/26

РІШЕННЯ
іменем України

26 травня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючий - суддя Соловйов О.В.,
секретар судового засідання Літвінової Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (далі ТОВ "ФК "ЕЙС") звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 19 грудня 2020року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (далі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога") та  ОСОБА_1  було укладено кредитний договір № 161306603 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
Згодом позивачем було збільшено суму кредиту на 3500,00 грн, в зв`язку з чим загальна суму кредиту становить 6500,00 грн.
За договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "Таліон Плюс", яке у свою чергу відступило право вимоги ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" за договором факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року.
У подальшому, 11 липня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до  ОСОБА_1 за кредитним договором № 161306603 від 19 грудня 2020 року.
Посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти у визначені строки не повернув, просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 25138,47 грн на свою користь та понесені судові витрати.
11 травня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача позовні вимоги не визнає. В обґрунтування зазначив про те, що те, що відповідно до діючого законодавства та практики ВС відступлена права вимоги може бути здійснено лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В той час як кредитний договір між первісним кредитором було укладено 19 грудня 2020 року договір факторингу між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено 28 листопада 2018 року. Тобто на момент укладення договору факторингу первісний кредитор не мав права вимоги до відповідача та не мав права його відступати. Також зазначає, що кредитний договір було укладено строком на 25 днів, продовження строку кредитування можливо лише за наявності активних дій відповідача на продовження строку кредитування, доказів на підтвердження яких позивачем не надано. Стверджує, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснено поза межами кредитування. У випадку задоволення позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 6500,00 грн, та заборгованість за відсотками в сумі 2697,50грн, які нараховані в межах строку кредитування. Також звернувся до суду з заявою про зменшення заявлених позивачем сум витрат на правову допомогу до 3000,00 грн (а.с. 131-144).
13 травня 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якого представник позивача вважає доводи викладені у відзиві безпідставними та просить задовольнити вимоги в повному обсязі (а.с.157-165).
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача.
Відповідач та його представник до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 19 грудня 2020 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та  ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір кредитної лінії № 161306603, за яким відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 3000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "СМАРТ" кредитодавця (а.с. 90-92).
У відповідності до умов договору (п.1.2.) кредит надано строком на 25 днів (дисконтний період).
Додатковою угодою від 19 грудня 2020 року, укладеною між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та  ОСОБА_1 , сторони погоди збільшити суму кредиту до 6500,00 грн (а.с. 93).
Факт укладення кредитного договору та додаткової угоди до кредитного договору стороною відповідача не заперечується.
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх фактично нарахованих процентів, та за умови, якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду необмежена (п. 1.3. Договору).
Відповідно до п. 1.4. Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
1.4.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.2. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 607,56 процентів річних, що становить 1,66 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;
1.4.2. за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 606,65 процентів річних, що становить 1,66 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним. У разі сукупного продовження дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більше ніж 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, позичальнику може бути надано додаткову знижку від індивідуальної процентної ставки, що розраховується в порядку передбаченому Правилами постійної діючої програми «Рівні лояльності» кредитодавця, які розміщені на сайті кредитодавця. Станом на дату укладення цього договору позичальнику присвоєний 1 рівень лояльності, що не може бути змінено (переглянуто) до моменту повного виконання цього договору;;
1.4.3. якщо позичальник користується кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку передбаченому п. 1.3. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 622,20 процентів річних, що становить 1,7 процентів на день від суми кредиту за кожен день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентною ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.
Відповідно до п. 1.5. Договору позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу), з врахуванням всіх продовжень дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. договору, оплатити всі фактично нараховані на дату платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду.
Пунктом 1.6. договору передбачено що основна сума кредиту має бути повернута не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разу якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії договору на умовах п. 1.7. договору, основна сума кредиту має бути повернута не пізніше дати визначеної за правилами п. 1.7.1. договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час.
Пункт 1.7. передбачає, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:
1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основного кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;
1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 841,80 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV88DW7, що відповідає ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".
Згідно платіжних доручень від 19 грудня 2020 року ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" перерахувало відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_1 кошти у сумі 3000,00 грн та 3500,00 грн, згідно договору № 161306603 від 19 грудня 2020 року (а.с.11). 
Виконання ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" своїх обов`язків щодо перерахування коштів за кредитним договором також підтверджується інформацією АТ КБ "Приватбанк", відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 19 грудня 2020 року були зараховані платежі на суму 3000,00 грн 3500,00 грн, на підтвердження чого надано виписку (рух коштів) по банківській картці (а.с. 171-172). 
28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №28/1118-01 (строк якого неодноразово продовжувався додатковою угодою №19 від 28.11.2019 року, додатковою угодою №26 від 31.12.2020 року, додатковою угодою №27 від 31.12.2021 року, додатковою угодою №31 від 31.12.2022 року, додатковою угодою №32 від 31.12.2023 року), у відповідності до умов якого ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" передав (відступив) ТОВ "Таліон Плюс" за плату, а ТОВ "Таліон Плюс" прийняв належні ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору (а.с. 32-44).
Згідно Реєстру прав вимоги №138 від 15 червня 2021 року до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 161306603 у розмірі 16922,15 грн, з яких 6351,34 грн заборгованість по основному боргу та 10570,81 грн заборгованість по відсоткам (а.с.45-46). Зазначений розмір заборгованості також підтверджується наданим розрахунком ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" (а.с. 72-74).
05 серпня 2020 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" було укладено договір факторингу №05/0820-01 (строк якого неодноразово продовжувався додатковою угодою № 2 від 03 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року), згідно якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 48-53).
Як зазначено у наданому позивачем витягу з Реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 161306603 у розмірі 25138,47 грн, з яких 6351,34 грн заборгованість по основному боргу та 18787,13 грн заборгованість по відсоткам (а.с.54-55). Зазначений розмір заборгованості також підтверджується наданим розрахунком ТОВ "Таліон плюс" (а.с. 75).
11 липня 2025 року ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" відступило для ТОВ "ФК "ЕЙС" належне йому право вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 11/07/25-Е від 11 липня 2025 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 161306603 у розмірі 25138,47 грн, з яких 6351,34 грн заборгованість по основному боргу та 18787,13 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 57-64).
Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунка за кредитним договором № 161306603 вбачається, що відповідач зобов"язання за договором не виконав, після відступлення права грошової вимоги платежів для погашення існуючої заборгованості не здійснювала (а.с. 76).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Що стосується договорів факторингу, суд зазначає наступне. 
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.
Відповідно до вимог статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за кредитним договором № 161306603 від 19 грудня 2020 року, до позивача у справі.
Відповідач не довів належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував.
Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що договір факторингу між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" укладено раніше ніж укладено кредит ний договір між відповідачем та ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА".
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, законодавством не заборонено укладати договори факторингу щодо вимог які виникнуть в майбутньому. 
Як вбачається зі змісту п. 2.1. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції додаткової угоди № 26 від 31.12.2020) права вимоги, які клієнт відступає фактору, зазначаються у відповідних реєстрах прав вимоги.
Тобто сторонами договору факторингу погоджено, що вимоги які відступаються за договором факторингу, зазначаються не в самому договорі факторингу, а у відповідних реєстрах прав вимоги. При цьому умовами договору факторингу ви визначено протягом якого часу має бути передано відповідне право вимоги до боржника.
Реєстр прав вимоги, за яким ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" відступило ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" право грошової вимоги за договором № 943674031 підписано сторонами договору факторингу 15 червня 2021 року, тобто після укладення договору № 161306603 від 19 грудня 2020 року між відповідачем та ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА".
Вказане свідчить, що 15 червня 2021 року ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" відступило дійсну вимогу, тобто вимогу яка існувала на момент відступлення та у відповідному реєстрі права вимоги сторони індивідуалізували (вказали боржника, номер та дату кредитного договору, розмір вимоги) права вимоги які відступаються.
Таким чином, передача права вимоги за договором № 161306603 від 19 грудня 2020 року від ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" відповідає вимогам законодавства та умовам договору факторингу.
Також не заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо нарахування відсотків за кредитним договором поза межами строку кредитування.
Пунктом 1.2. Договору передбачено, що строк кредитування становить 25 днів (Дисконтний період). При цьому п. 1.3. Договору передбачено право позичальника на неодноразове продовження строку Дисконтного періоду за умови оплати протягом дисконтного періоду всіх нарахованих відсотків, та за умови, якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду необмежена. 
З наданого розрахунку заборгованості складеного первісним кредитором ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" вбачається здійснення відповідачем погашення всіх нарахованих за попередній період відсотків 13 січня 2021 року, 12 лютого 2021 року, 15 березня 2021 року та 14 квітня 2021 року.
В своєму відзиві представник відповідача зазначає про ненадання позивачем доказів активних дій відповідача спрямованих на продовження строку Дисконтного періоду. При цьому, у відзиві представник відповідача і не заперечує факту здійснення відповідачем дій спрямованих на продовження такого дисконтного періоду. 
Неодноразова сплата відповідачем всіх нарахованих за попередній період відсотків у вказані вище дати, відсутність заперечень з боку відповідача щодо виконання ним умов п. 1.3. договору, свідчить про відповідне продовження Дисконтного періоду. 
Окрім того, умовами кредитного договору (п. 1.7.1. Договору) передбачена автоматична пролонгація кредитного договору після закінчення Дисконтного періоду стром не більше 90 календарних днів.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається про нарахування відсотків за користування кредитними коштами у відповідності до умов договору, оскільки з розрахунку заборговансоті вбачається, що востаннє відповідачем було продовжено дисконтний період 14 квітня 2021 року, та з урахуванням вказаного продовження, та з урахуванням автоматичної пролонгації договору на строк не більше 90 кадлендарних днів, нарахування відсотків до 10 серпня 2021 року відповідає умовам догвору.
Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн(а.с. 111), відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".
Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо вречулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року укладеного між ТОВ "ФК "ЕЙС" та адвокатським бюро "Соломко та партнери", додаткової угоди № 25770902564 від 01 вересня 2025 року до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Соломко О. В., акт прийому-передачі наданих послуг від 29 груднея 2025 року загальною вартістю на 7000,00 грн (а.с. 77-81).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). 
У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. 
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. 
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.
Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача 3000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження юридичної особи: 02094, м.Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13, заборгованість за кредитним договором № 161306603 від 19 грудня 2020 року в сумі 25138,47 грн (двадцять п`ять тисяч сто тридцять вісім грн 47 к.), з яких: 6351,34 грн – сума заборгованості по кредиту, 18787,13 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 к.) та 3000,00 грн (три тисячі грн 00 к.) витрат на правову допомогу.
У стягненні решти витрат на правничу допомогу позивачу відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення – 26 травня 2026.

Суддя О. В. Соловйов