532/405/26 
2/532/583/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 р.  м. Кобеляки 

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:
судді - Омельченко І.І.,
з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А.В.,
учасники справи:
позивач - ТОВ «Факторинг Партнерс»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,  

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2026 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позовна заява обґрунтована тим, що 30.01.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2061375 шляхом заповнення на сайті заяви про надання кредиту з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої кредитодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі 15400,00 гривень строком на 360 днів. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та в розмірі, передбачених договором. Проте відповідач не виконав своїх зобов`язань з повернення грошових коштів, унаслідок чого в нього утворилася заборгованість у розмірі 61267,96 гривень, з яких: 14399,98 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 30528,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 8639,98 гривень - заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, 7700,00 гривень - заборгованість за пенею/штрафами.
26.11.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 26-11/25, відповідно до умов якого, позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за договором № 2061375 від 30.01.2025 року.
Таким чином, представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» прохав суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором № 2061375 від 30.01.2025 року в розмірі 61267,96 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 16000,00 гривень.
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 лютого 2026 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.78-79).
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 червня 2026 року постановлено ухвалити заочне рішення.
Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. прохав проводити розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від нього не надходило.
Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом установлено, що 30 січня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 2061375 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (а.с.52-58).
Відповідно до умов Договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 15400,00 гривень (п. 1.2), строком на 360 днів, із періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.3), стандартною процентною ставкою 1 % у день (п.п. 1.5.1), а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплати проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № 536354хххххх7721 (пункт 2.1 Договору).
Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору.
У відповідності до пункту 7.1 Договору, цей договір укладається за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт. Електронна ідентифікація споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в Товаристві та/або з використанням інших електронних даних та каналів комунікації, що будуть забезпечувати перевірку Товариством автентичності споживача. Код доступу/інші електронні дані можуть надсилатися у вигляді смс-повідомлень або з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо, в тому числі з використанням роботизованого функціоналу таких месенджерів (ботів) або через здійснення телефонного дзвінка, IVR, повідомлення на електронну пошту, тощо.
Згідно пункту 7.3 Договору, він вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.3 Договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.
Пунктом 9.6 Договору передбачено, що підписуючи цей Договір, споживач підтверджує, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч. 1, 2, 4, 5 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на вебсайті; він ознайомлений з Правилами, повністю їх розуміє і приймає (погоджується) з ними.
Судом установлено, що договір № 2061375 про надання споживчого кредиту від 30.01.2025 року, Додаток № 1 - Графік платежів, інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А382. 
Суду також надано Паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором В917 (а.с.9-10).
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 статті 11 Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Нормами частин 3, 6, 7, 8, 12 статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У статті 12 Закону закріплено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону).
Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір № 2061375 від 30.01.2025 року між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року по справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц.
Підписавши кредитний договір № 2061375 від 30.01.2025 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором, ОСОБА_1 засвідчив, що він погодився на отримання грошових коштів (кредиту) саме на умовах, що визначені в договорі. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів (кредиту), а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.
Таким чином, кредитний договір № 2061375 від 30.01.2025 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
ТОВ «Селфі Кредит» виконало взяті на себе зобов`язання та 30.01.2025 року за допомогою платіжного провайдера ТОВ «Пейтек» на підставі укладеного між ними договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_1 від 01.04.2024 року перерахувало ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_2 кошти в розмірі 15400,00 гривень (а.с.17,38).
Тому суд вважає доведеним факт отримання відповідачем кредиту в розмірі 15400,00 гривень.
ОСОБА_1 частково погашав заборгованість, сплативши ТОВ «Селфі Кредит» кошти на загальну суму 12799,02 гривень, з яких: 1000,02 гривень зараховані первісним кредитором на погашення тіла кредиту, а 11799,00 гривень - на погашення процентів (а.с.34-37).
Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за кредитним договором.
Верховний Суд у постанові від 05 червня 2018 року по справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначив, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Крім того, в постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14- ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
Однак у встановлений кредитним договором строк відповідач не виконав свої зобов`язання в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 26.11.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 52627,98 гривень, з яких: 14399,98 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 30528,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 7700,00 гривень - заборгованість за пенею/штрафами (а.с.34-37).
26.11.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 26-11/25 (а.с.33,40-43).
Згідно з вимогами пунктів 3.1.3, 5.1.1 та 5.1.2 договору факторингу № 26-11/25, 26.11.2025 року ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «Факторинг Партнерс» підписали Акти приймання-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 26-11/25, у тому числі на електронну носії (а.с.48-49).
Відповідно до Реєстру боржників, до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2061375 від 30.01.2025 року в розмірі 52627,98 гривень, з яких: 14399,98 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 30528,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 7700,00 гривень - заборгованість за пенею/штрафами (а.с.50-51,59-60). 
При цьому, в межах строку кредитування - за період з 27.11.2025 року по 25.01.2026 року ТОВ «Факторинг Партнерс» нараховано проценти в розмірі 8639,98 гривень (а.с.39).
Станом на день подачі позову заборгованість за кредитним договором № 2061375 від 30.01.2025 року становить 61267,96 гривень, з яких: 14399,98 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 39167,98 гривень - заборгованість за нарахованими процентами, 7700,00 гривень - заборгованість за пенею/штрафами (а.с.39).
Нарахування процентів за користування кредитом відбувалося в межах визначеного сторонами строку кредитування, виходячи з процентної ставки, передбаченої умовами договору.
Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунки заборгованості, а також не надав доказів на спростування отримання та повернення кредитних коштів у розмірі, зазначеному позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.
За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У статті 612 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
На підставі викладеного вище, оскільки відповідач отримав кредитні кошти за кредитним договором № 2061375 від 30.01.2025 року, які в порядку та на умовах договору повністю не повернуто позивачу, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» необхідно стягнути заборгованість у розмірі 53567,96 гривень, з яких: 14399,98 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 39167,98 гривень - заборгованість за нарахованими процентами.
Щодо позовної вимоги про стягнення штрафу в розмірі 7700,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування в разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи ту обставину, що штраф, який передбачений кредитним договором, нарахований в період дії в Україні воєнного стану, він підлягає списанню кредитодавцем та підстави для його стягнення за рішенням суду відсутні.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2327,74 гривень: 53567,96 гривень (задоволені позовні вимоги) х 100 : 61267,96 гривень (ціна позову) = 87,43 % від сплаченого судового збору 2662,40 гривень.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Положеннями частин 1-3 ст. 137 ЦПК визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, надано договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року, заявку № 907 на надання юридичної допомоги від 01.01.2026 року, витяг з акту № 27 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026 року (а.с.6,67-69,73).
З даних документів вбачається, що ТОВ «Факторинг Партнерс» сплатило АО «Лігал Ассістанс» 16000,00 гривень на професійну правничу допомогу.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року по справі № 826/15063/18, додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц.
За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи складність справи, обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності, реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, з урахуванням часткового задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою, пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 87,43 %, суд покладає на відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 13988,80 гривень.
Керуючись статтями 12, 133, 137, 141, 268, 280-289 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В:

Позов ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 2061375 від 30.01.2025 року в розмірі 53567,96 гривень, з яких: 14399,98 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 39167,98 гривень - заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» судовий збір у розмірі 2327,74 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13988,80 гривень.
В іншій частині позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Сторони:
позивач - ТОВ «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6 офіс 521.
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя