ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/864/26 Справа № 210/7482/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 травня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2026 року, щодо
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності, ч.5 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 11.11.2025 року о 23:48 год. в м. Кривий Ріг, вул. Дениса Комара, 15 гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом jeep compass д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування, тобто не отримував його. Правопорушення вчинено повторно протягом року за раніше винесене адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП ЕНА №4419586 від 03.04.2025 року. Правопорушення зафіксовано на нагрудний відео реєстратор Motorola VB 400 475134, чим порушив п. 2.1.а ПДР.
Постановою судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2026 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 гривень на користь держави.
З таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Вважає, що він не допускав порушення вимог ч. 5 ст. 126 КУпАП, а матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів його винуватості. Зазначає, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто з порушенням вимог ст. 245 КУпАП, засад судочинства, визначених ст. 129 Конституції України, а також гарантій права на справедливий суд, передбачених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, з огляду на суворість можливого стягнення, може розглядатися як «кримінальне обвинувачення» в автономному розумінні практики ЄСПЛ, а тому суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та самостійно відшукувати докази вини особи. Вказує, що висновок суду першої інстанції про його належне повідомлення щодо розгляду справи 09.02.2026 року не відповідає дійсним обставинам. Зазначає, що суд його жодним чином не повідомляв про розгляд справи саме 09.02.2026 року, а матеріали справи не містять доказів направлення йому судової повістки на цю дату. Зазначає, що у письмових поясненнях від 03.02.2026 року він вказував, що розгляд справи призначено на 04.02.2026 року о 15:00 год., а також просив викликати для допиту у судовому засіданні інспектора поліції ОСОБА_3 , який складав адміністративний матеріал. Вказує, що клопотань про розгляд справи за його відсутності він не подавав, а про існування оскаржуваної постанови дізнався 11.02.2026 року із сайту «Судова влада України», коли намагався з`ясувати нову дату судового засідання. Вважає, що через відсутність належного повідомлення про судове засідання його було позбавлено можливості скористатися правом на справедливий суд та отримання професійної правничої допомоги під час розгляду справи, що, на його думку, є самостійною підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Крім того, вказує, що зупинення транспортного засобу було безпідставним. Посилається на ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та зазначає, що перелік підстав для зупинення транспортного засобу є вичерпним. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази порушення водієм вимог ПДР України чи інших норм законодавства, які могли б бути законною підставою для зупинки автомобіля. Зазначає, що безпідставність зупинення транспортного засобу додатково підтверджується відсутністю складених щодо нього будь-яких інших адміністративних матеріалів, зокрема протоколів або постанов про адміністративні правопорушення. Вказує, що оскільки з матеріалів справи не вбачається допущення водієм порушень ПДР України, за які його слід було зупинити, усі складені після цього процесуальні документи не можуть визнаватися належними та допустимими доказами його вини. Вказує на правові висновки Верховного Суду у справах №686/11314/17 та №357/10134/17 щодо відсутності у поліцейських права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти автомобіль та перевіряти документи. Також посилається на доктрину «плодів отруйного дерева» та практику ЄСПЛ, зазначаючи, що докази, отримані внаслідок незаконної зупинки транспортного засобу, є недопустимими, а тому не можуть бути покладені в основу судового рішення. Вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на недопустимих доказах, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь. Посилається на ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ та Верховного Суду щодо застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення. Зазначає, що у його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Просить скасувати постанову Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2026 року у справі про адміністративне правопорушення №210/7482/25 та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Від захисника Сагайдак Д.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутністю.
Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд розглянув справу та виніс постанову 09.02.2026 року без його участі, незважаючи на те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи саме на 09.02.2026 року.
Апеляційний суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні відомості про належне та своєчасне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи на 09.02.2026 року. Відомості, зазначені в оскаржуваній постанові, про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, місце та час розгляду справи, у цій частині не підтверджуються наявними матеріалами справи.
Водночас після оголошення перерви до 09.02.2026 року матеріали справи не містять належних доказів повідомлення учасників справи про дату продовження розгляду справи та винесення постанови.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині та вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді першої інстанції передбачені законом ст. 268 КУпАП права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме під час розгляду справи 09.02.2026 року.
Наведене є підставою для скасування постанови судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2026 року.
Разом з тим, скасування постанови суду першої інстанції з наведених процесуальних підстав не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 події чи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому апеляційний суд, відповідно до ст. 294 КУпАП, вважає за необхідне прийняти нову постанову за результатами перевірки фактичних обставин справи та наявних у ній доказів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Згідно частини другій вказаної статті, адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Згідно частини третій вказаної статті, адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Згідно частини четвертій вказаної статті, адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Згідно частини п`ятій вказаної статті, адміністративна відповідальність настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно з частинами 9, 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Пунктом 2.1.а ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених апеляційним судом, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510425 від 11.11.2025 року, відповідно до якого 11.11.2025 року о 23:48 год. в м. Кривий Ріг, вул. Дениса Комара, 15 ОСОБА_1 керував транспортним засобом jeep compass д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування, тобто не отримував його, а правопорушення вчинено повторно протягом року за раніше винесене адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП серії ЕНА №4419586 від 03.04.2025 року; 
- рапортом інспектора полку ПП в м. Кривий Ріг, з якого встановлено, що під час патрулювання 11.11.2025 року по вул. Дениса Комара, 15 було зупинено авто jeep compass д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в комендантську годину. Під час спілкування останній повідомив, що він не має посвідчення водія відповідної категорії, а саме не отримував його. Оскільки правопорушення вчинено повторно протягом року, було складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1.а ПДР України; 
- довідкою старшого інспектора відділення адміністративної практики полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, з якої вбачається, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами взагалі. Крім того, наявна повторність вчинення адміністративного правопорушення; 
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4419586 від 03.04.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 03.04.2025 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн.; 
- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом jeep compass д.н.з. НОМЕР_1 , роз`яснення причини зупинки транспортного засобу, факт складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оголошення суті протоколу, часу та місця його розгляду, а також те, що він був ознайомлений зі змістом протоколу та правами й обов`язками.
З відеозапису вбачається факт руху транспортного засобу, факт його зупинки, встановлення особи правопорушника, роз`яснення причин зупинки, а також обставини складання адміністративного матеріалу. ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факту керування транспортним засобом, не маючи відповідного посвідчення водія, повідомляв, що прямує до сервісного центру МВС, щоб зайняти чергу на здачу іспиту для отримання посвідчення водія, та підтверджував, що дійсно не має права керування.
Апеляційним судом встановлено, що 11.11.2025 року о 23:48 год. в м. Кривий Ріг, по вул. Дениса Комара, 15 ОСОБА_1 керував транспортним засобом jeep compass д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, тобто не отримував його. При цьому вказане правопорушення вчинено повторно протягом року після притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою серії ЕНА №4419586 від 03.04.2025 року.
Проаналізувавши докази по справі, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Щодо доводів про допит інспектора поліції ОСОБА_3 , який складав адміністративний матеріал. Апеляційний суд зазначає, що виклик та допит свідків або посадових осіб, які складали адміністративні матеріали, є правом суду, яке реалізується за наявності необхідності для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а не безумовним обов`язком суду в кожному випадку.
Апеляційним судом було досліджено та оцінено сукупність наявних доказів, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №510425 від 11.11.2025 року, рапорт інспектора поліції, довідка старшого інспектора відділення адміністративної практики, копія постанови серії ЕНА №4419586 від 03.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.
Вказані докази у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом jeep compass д.н.з. НОМЕР_1 , відсутності у нього права керування транспортними засобами, а також повторності вчинення правопорушення протягом року.
При цьому апелянтом не наведено конкретних обставин, які могли бути встановлені виключно шляхом допиту інспектора поліції та які не підтверджуються або не спростовуються іншими доказами, наявними у матеріалах справи. Тому відсутність допиту інспектора поліції сама по собі не свідчить про неповноту судового розгляду.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність зупинки транспортного засобу та недопустимість доказів, отриманих після такої зупинки, апеляційний суд зазначає наступне.
Апеляційний суд у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевіряє законність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу як окремого управлінського рішення, оскільки таке питання не є самостійним предметом розгляду у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Водночас у межах даного провадження апеляційний суд перевіряє, чи були наявні підстави для зупинки транспортного засобу, а також оцінює належність і допустимість доказів, отриманих у ході такого втручання.
З матеріалів справи та відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається факт руху транспортного засобу jeep compass д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , факт його зупинкивстановлення особи водія, роз`яснення працівниками поліції причин зупинки транспортного засобу, відсутність у водія страхового полісу на авто, а також подальше з`ясування обставин щодо наявності у ОСОБА_1 права керування транспортним засобом.
Крім того, працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія та взагалі не отримував права керування транспортними засобами, що підтверджується відповідною довідкою старшого інспектора відділення адміністративної практики. Сам ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факту керування транспортним засобом та повідомляв, що не має права керування, оскільки прямував до сервісного центру для отримання талону та подальшого оформлення посвідчення водія.
При цьому матеріали справи містять не лише протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, які у сукупності підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, зокрема рапорт працівника поліції, довідку щодо неотримання посвідчення водія та наявності повторності, копію постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також відеозапис події.
Посилання апелянта на те, що у зв`язку з нібито незаконною зупинкою транспортного засобу всі подальші докази є недопустимими, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки у межах цієї справи не встановлено таких порушень, які б свідчили про недопустимість отриманих доказів або про неможливість їх використання при вирішенні питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Особа не позбавлена права оскаржити дії працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу в порядку адміністративного судочинства або звернутися до правоохоронних органів у разі наявності ознак кримінального правопорушення. Однак самі по собі доводи апеляційної скарги про незгоду із діями працівників поліції не спростовують встановленого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом без права керування, вчиненого повторно протягом року.
За таких обставин доводи апеляційної скарги про безпідставність зупинки транспортного засобу, недопустимість доказів та необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та безпідставними.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 , відсутність належних та допустимих доказів, а також необхідність застосування принципу презумпції невинуватості, апеляційний суд зазначає, що такі доводи також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Апеляційний суд виходить з того, що винуватість ОСОБА_1 підтверджена сукупністю належних, допустимих та узгоджених між собою доказів, які взаємно доповнюють один одного та не містять суперечностей щодо обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Зокрема, факт керування транспортним засобом підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, змістом протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнями самого ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції. Факт відсутності права керування транспортними засобами підтверджується відповідною довідкою старшого інспектора відділення адміністративної практики. Повторність правопорушення підтверджується копією постанови серії ЕНА №4419586 від 03.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає у справі сумнівів щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які повинні тлумачитися на його користь. Посилання апелянта на загальні положення Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ саме по собі не спростовує встановлених у справі фактичних обставин та не свідчить про недопустимість доказів.
Дії, вчинені ОСОБА_1 , є умисними, оскільки він був обізнаний про відсутність у нього права керування транспортним засобом, однак повторно протягом року керував транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України.
Апеляційний суд встановив, що 11.11.2025 року о 23:48 год. в м. Кривий Ріг, вул. Дениса Комара, 15 ОСОБА_1 керував транспортним засобом jeep compass д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, тобто не отримував його. Правопорушення вчинено повторно протягом року за раніше винесене адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою серії ЕНА №4419586 від 03.04.2025 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Досліджені апеляційним судом у сукупності докази підтверджують винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Разом з тим, враховуючи, що адміністративне правопорушення було вчинено 11.11.2025 року, а на час апеляційного розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2026 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене за ч.5 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_2 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою  ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.5 ст. 126 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя