Справа № 643/16720/24
Провадження № 2/643/397/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2026   м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання – Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою в особі представника – адвоката Шовкова Олега Сергійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

у с т а н о в и в :

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача
ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Шовкова О.С. звернулася через підсистему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, в якому просить:
1) визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті дядька – ОСОБА_7 , як спадкоємицею другої черги за законом, за правом представлення;
2) визнати за нею, ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті дядька - ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на грошові кошти, що перебувають на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритих в ТВБВ №10020/0285 м. Харкова філії ХОУ АТ «Ощадбанк», №9155/1-7609, № НОМЕР_3 , відкритих в ТВБВ №10020/0246 м. Харкова філії ХОУ АТ «Ощадбанк», №9155/1-62031 відкритих в ТВБВ №10020/0327 м. Харкова філії ХОУ АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_7 ;
3) визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата - ОСОБА_8 , як спадкоємицею третьої черги за законом, за правом представлення. 
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилалася, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її рідний дядько ОСОБА_7 , та її двоюрідний брат, син ОСОБА_7 - ОСОБА_8 . Зазначила, що померлі батько та син постійно мешкали за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначила, що вона, позивачка, є дочкою ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та приходився рідним братом ОСОБА_7 та рідним дядьком ОСОБА_8 . Посилалася, що після реєстрації шлюбу вона, ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_11 », 04.11.1992 шлюб було розірвано. Посилалася, що після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно: 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 ; грошові кошти в загальній сумі 121 710,83 грн; після смерті ОСОБА_8 залишилось спадкове майно: 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Зазначила, що квартира АДРЕСА_1 належала померлим на праві приватної власності в рівних долях. Посилалася, що зазначена квартира є спільною сумісною власністю померлих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначила, що після смерті ОСОБА_12 з заявами про прийняття спадщини звернулись її чоловік - ОСОБА_7 та син - ОСОБА_8 , які на момент смерті спадкодавця постійно мешкали та були зареєстровані разом із нею. Таким чином, посилалася, що вказані особи стали власниками квартири у рівних полях, по 1/2 кожен. Зазначила, що з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2009 вбачається, що його видано ОСОБА_7 на 1\2 частку спадкового майна, яке складається з 1\3 частини квартири АДРЕСА_1 , тобто ОСОБА_7 після смерті дружини отримав у спадщину 1/6 частину спірної квартири. З копії цього ж свідоцтва про право на спадщину за законом, вбачається, що на 1\2 частину спадкового майна свідоцтво про право на спадщину ще не видане ОСОБА_8 . Зазначила, що її, ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_9 , як брат ОСОБА_7 та дядько ОСОБА_8 являвся їх спадкоємцем другої та третьої черги відповідно. ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже посилалася, що вона, як племінниця ОСОБА_7 та двоюрідна сестра ОСОБА_8 , є їх спадкоємцем другої та третьої черги відповідно за правом представлення. Посилалася, що 09.04.2016 вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а 04.08.2016 до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_6 , її, ОСОБА_1 , сестра, яка також є племінницею померлого ОСОБА_7 та двоюрідною сестрою ОСОБА_8 , яка своєю заявою відмовилась від прийняття спадщини після смерті дядька і двоюрідного брата на її, ОСОБА_1 , користь. Зазначила, що 22.07.2024 державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімніцькою В.П. було видано дві постанови (№1550/02-31 від 22.07.2024 та №1551/02-31 від 22.07.2024) про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Зазначила, що у 2016 році до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_13 , мотивуючи свою заяву тим, що вона є рідною сестрою ОСОБА_7 та тіткою ОСОБА_8 . Однак, 16.06.2016 державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Сукачовим М.О. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У жовтні 2016 року ОСОБА_13 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_14 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Зазначила, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року у справі №643/12494/16-ц позовну заяву ОСОБА_13 задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_7 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_13 , а саме визнано, що ОСОБА_13 є рідною сестрою ОСОБА_7 . Визнано за ОСОБА_13 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її брата, ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_13 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті племінника, ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2017 у справі № 643/12494/16-ц визнано за ОСОБА_13 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , право власності на 1\3 частину грошових коштів, що перебувають на банківських рахунках. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2018 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року в частині визнання за ОСОБА_13 права власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті брата, та в частині визнання за ОСОБА_13 права власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті племінника, - скасовано та у задоволенні цих вимог відмовлено. В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року залишено без змін. Також цією ж постановою скасовано додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2017 року, та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_13 про визнання в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 права власності на 1/3 частину грошових коштів відмовлено. Однак, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.06.2020 у справі №643/12494/16 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.04.2021 у справі №643/12494/16-ц залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_1 правонаступників ОСОБА_13 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Ухвалою Московського районного суду від 14.02.2024 у справі №643/12494/16-ц вирішено позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є правонаступниками ОСОБА_13 до ОСОБА_1 , треті особи: Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, залишити без розгляду. Таким чином, посилалася, що станом на цей час рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2017, на яке посилається державний нотаріус Вікторія Зімніцька у постановах про відмову у чиненні нотаріальної дії №1550/02-31 від 22.07.2024 та №1551/02-31 від 22.07.2024, як на підставу відмови, скасоване повністю постановою Верховного Суду від 17.06.2020.
Аргументи учасників справи
24.02.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – П`ятої Харківської державної нотаріальної контори в особі завідувача Зімницької В.П. надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. 
31.03.2025 засобом поштового зв`язку на адресу суду надійшла заява про визнання позову від відповідача ОСОБА_6 , в якій остання просила розгляд справи проводити за її відсутності, зазначила, що повністю визнає позовні вимоги позивача, не претендує на спадкове майно, проти задоволення позову не заперечує.
Рух справи
Московський районний суд м.Харкова ухвалою від 20.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху. Установив позивачеві строк для усунення недоліків 5 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Московський районний суд м.Харкова ухвалою від 30.01.2025 продовжив ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, надав позивачеві строк 5 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків. 
Московський районний суд м.Харкова ухвалою від 18.02.2025 відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначив проведення підготовчого засідання. 
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» №4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав законної сили 25 квітня 2025 року, змінено найменування Московського районного суду м.Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова. 
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 22.05.2025 задовольнив клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шовкова О.С. про витребування доказів. Витребував від П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №360/2016, відкритої після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; належним чином завірену копію спадкової справи №361/2016, відкритої після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; належим чином завірену копію спадкової справи №1218/2009, відкритої після смерті ОСОБА_12 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . Витребував у приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Томчука С.М. матеріали спадкової справи №11/2020, відкритої після смерті ОСОБА_13 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 04.06.2025 задовольнив клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Шовкова О.С. про його участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 06.08.2025 закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. 
07.08.2025 на адресу Салтівського районного суду міста Харкова від завідувача П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшли матеріали спадкової справи №361/2016, заведеної 09.04.2016 після смерті ОСОБА_8 ; матеріали спадкової справи №1218/09, заведеної 20.11.2009 після смерті ОСОБА_12 ; матеріали спадкової справи №360/2016, заведеної 09.04.2016 після смерті ОСОБА_7 
14.08.2025 на адресу Салтівського районного суду міста Харкова від приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Томчука С.М. надійшли матеріали спадкової справи №11/202, заведеної 07.02.2020 після смерті ОСОБА_13 .
Участь у справі сторін та інших учасників справи 
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, про причину неявки суду не повідомила. 
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, про причину неявки суду не повідомили. 
Судові повістки про виклик відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання повернулися до суду, як неотримані останніми із зазначенням у довідці про причини повернення – «адресат відсутній за вказаною адресою».
За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно. 31.03.2025 засобом поштового зв`язку скерувала на адресу суду заяву про визнання позову, в якій зазначила, що повністю визнає заявлені у позові вимоги, не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , на спадкове майно, яке є предметом позову не претендує, розгляд справи просить проводити за її відсутності. 
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, скерував на адресу суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за відсутності їх представника.
За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Суд, ураховуючи, що позивач, відповідачі та представник третьої особи належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, відповідач ОСОБА_6 надала суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за її відсутності, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про причину неявки суду не повідомили, представник третьої особи х – П`ятої Харківської міської державної контори надала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за відсутності їх представника, беручи до уваги строки розгляду справи по суті, визначені положеннями ч. 2 ст. 210 ЦПК України, відсутність в учасників справи поважних причин неявки в судове засідання, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи позивача, відповідачів та представника третьої особи
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Шовков О.С., який приймав участь у судових засіданнях 15.04.2026 та 24.04.2026 в режимі відеоконференції, реалізував процесуальне право на вступне слово, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, як про це зазначено у пред`явленому позові. 
У судове засідання, призначене на 26.05.2026 на 09-30 годину, позивач та представник позивача не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, про що свідчить довідка про доставку електронного документу в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду» у справі №643/16720/24, яка була надіслана одержувачу ОСОБА_15 в його електронний кабінет 25.04.2026 о 10:10:38. Більш того, дата та час судового засідання були погоджені з представником позивача у судовому засіданні 24.04.2026. Про причину неявки позивач та її представник суду не повідомили, для участі у розгляді справи в режимі відеоконференції представник позивача не приєднався.
У судове засідання, призначене на 25.06.2026 на 09-30 годину, позивач та представник позивача не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, про що свідчить довідка про доставку електронного документу в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду» у справі №643/16720/24, яка була надіслана одержувачу ОСОБА_15 в його електронний кабінет 26.05.2026 о 22:50:56, для участі у розгляді справи в режимі відеоконференції представник позивача не приєднався.
25.06.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява, в якій останній просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні, на підтвердження своєї зайнятості в іншому судовому процесі не надав суду жодних доказів. Посилався на неможливість явки позивача у судове засідання через її перебування поза межами міста Харкова через наближеність м. Харкова до бойових дій. Зауважував, що оскільки відповідачі не з`являються в судові засідання, їх права при відкладенні розгляду справи порушені не будуть. 
Суд, ураховуючи наведені вище обставини, беручи до уваги тривалість перебування даної цивільної справи у провадженні суду, зважаючи на те, що підготовче провадження у даній справі закінчено ще 06.08.2025, ураховуючи строки розгляду справи по суті, визначені положеннями ч. 2 ст. 210 ЦПК України - тридцять днів з дня початку розгляду справи по суті, відсутність в учасників справи поважних причин неявки в судове засідання, беручи до уваги, що представник позивача реалізував процесуальне право на вступне слово, під час якого виклав зміст та підстави вимог позивача, надав свої пояснення щодо них, був присутнім при дослідженні судом письмових доказів у справі, вважає за можливе проводити розгляд справи 25.06.2026 о 09-30 годині за відсутності належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи сторін, представника позивача та представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів.
При цьому суд бере до уваги, що суд не може безпідставно та упродовж тривалого часу відкладати розгляд справи, позаяк таке відкладення розгляду справи порушує принцип своєчасності судового розгляду, закріплений положеннями цивільного процесуального законодавства України. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 29 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , про що 29 березня 2016 року було складено відповідний актовий запис №4905 (Т. 2 а.с. 93).
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 29 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , про що 29 березня 2016 року було складено відповідний актовий запис №4906 (Т. 2 а.с. 95).
Як убачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого Орджонікідзевським РАЦС м. Харків, ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_8 , батьками якого записані: батько – ОСОБА_7 , мати – ОСОБА_12 (Т. 2 а.с. 122 зворот).
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 27 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_12 , про що 27 березня 2009 року було складено відповідний актовий запис за №4558 (Т. 2 а.с. 121 зворот).
Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1998 року, реєстраційний номер НОМЕР_8 , виданого Виконавчим комітетом Головного управління економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Центру (відділу) приватизації державного житлового фонду, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить: ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , про що в реєстровій книзі міститься запис за №П-5-41497 від 29 грудня 1998 (Т. 2 а.с. 141).
Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №24268533 серії ССР №246699, виданого 27.10.2009 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності р№ НОМЕР_8 /23.12.1998 належить ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , (Т. 2 а.с. 130).
Як це убачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 листопада 2009 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Гапоновим Є.Ю., зареєстровано в реєстрі за №5-393, ОСОБА_7 є спадкоємцем частки майна дружини ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: 1/3 частини двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1 , житловою площею всієї квартири 29,1 кв.м, загальною площею всієї квартири 47,5 кв.м (Т. 2 а.с. 131).
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 листопада 2009 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Гапоновим Є.Ю., ОСОБА_7 є спадкоємцем частки майна дружини ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: грошових заощаджень з відсотками, невиплаченими компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в ТВБВ Ощадбанку №10020/0285 м. Харкова на рахунках № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 та в ТВБВ Ощадбанку №10020/0327 м. Харкова на рахунках № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 , право власності на які належить померлій на підставі листа філії Харківського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» від 14.10.2009 за №11-18/К-5359-3520; простих іменних акцій ВАТ «ХТЗ» кількістю 63 штуки, право власності на які належить померлій на підставі Виписки №387/1 за станом на 25.09.2009 з реєстру власників іменних цінних паперів, виданої ТОВ «ВАШ РЕЄСТРАТОР», вартість яких становить 15,75 грн (Т. 2 а.с. 132 зворот).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_15 , виданого 17 квітня 1929 року Н.Бурлуцьким РАЦС В.Бурлуцького району Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_9 , батьками якого записані: батько – ОСОБА_16 , мати – ОСОБА_17 (Т. 2 а.с. 138 зворот).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ЯЮ, виданого 17 жовтня 1925 року Н.Бурлуцьким РАЦС В.Бурлуцького району Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_7 , батьками якого записані: батько – ОСОБА_16 , мати – ОСОБА_17 (Т. 2 а.с. 138 зворот, а.с. 172).
Відтак, своє підтвердження знаходить обставина того, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , були рідними братами.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_16 , виданого 11 вересня 1953 року Н.Бурлуцьким РАЦС В.Бурлуцького району Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_12 народилася ОСОБА_10 , батьками якої записані: батько – ОСОБА_9 , мати – ОСОБА_18 (Т. 2 а.с. 139).
Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00016554472, наданим 15.04.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області, 27 липня 1974 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано актовий запис №45 про шлюб, зареєстрований між ОСОБА_19 та ОСОБА_10 , після державної реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_10 – « ОСОБА_11 » (Т. 2 а.с. 145). 
Таким чином, знаходить своє підтвердження обставина того, що ОСОБА_1 , позивач у справі, є дочкою ОСОБА_9 та племінницею ОСОБА_7 . А, виходячи з того, що ОСОБА_8 був сином ОСОБА_7 , то ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є двоюрідними сестрою та братом.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_17 , виданого 05 квітня 1957 року Олександрівського с/р Шевченківського району Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_13 народилася ОСОБА_20 , батьками якої записані: батько – ОСОБА_9 , мати – ОСОБА_18 (Т. 2 а.с. 163 зворот).
Як це убачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_18 , повторно виданого 21 лютого 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції, 08 червня 1977 року ОСОБА_21 та ОСОБА_20 уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про що 08 червня 1977 року складено відповідний актовий запис №28. Прізвище ОСОБА_20 після державно реєстрації шлюбу – « ОСОБА_22 ».
Відтак, матеріалами справи знаходить своє підтвердження обставина того, що ОСОБА_1 , позивач у справі, та ОСОБА_6 , відповідач у справі, є рідними сестрами. У свою чергу, ОСОБА_6 є племінницею ОСОБА_7 та двоюрідною сестрою ОСОБА_8 . 
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_19 , виданого 26 вересня 2000 року Петропільською сільською радою Шевченківського району Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_14 помер ОСОБА_9 , про що 16 вересня 2000 року було складено відповідний актовий запис №20 (Т. 2 а.с. 139 зворот).
У матеріалах спадкової справи №360/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься заява ОСОБА_1 від 09.04.2016, племінниці померлого ОСОБА_7 , про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_7 (Т. 2 а.с. 136).
Крім того, у матеріалах спадкової справи №360/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься заява ОСОБА_6 від 04.08.2016, племінниці померлого ОСОБА_7 , про відмову від належної їй частки спадщини після смерті дядька ОСОБА_7 на користь сестри ОСОБА_1 (Т. 2 а.с. 163). 
Водночас, у матеріалах спадкової справи №360/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься заява ОСОБА_13 від 30.05.2016, в якій остання повідомляє, що вона є рідною сестрою померлого ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадщину після його смерті приймає (Т. 2 а.с. 155).
Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.06.2016, державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Сукачова М.О., розглянувши заяву ОСОБА_13 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовила ОСОБА_13 у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на відсутність доказів родинних зв`язків між померлим ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , як рідних брата та сестри (Т. 2 а.с. 159).
З матеріалів спадкової справи №360/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , убачається, що ОСОБА_13 зверталася до Шевченківського районного суду Харківської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_13 є рідною сестрою ОСОБА_7 (справа №637/761/16-ц, провадження №2-о/637/16). 
За наслідками розгляду судом вказаної вище цивільної справи №637/761/16-ц, провадження №2-0/637/16, за заявою ОСОБА_13 , заінтересовані особи – Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, Шевченківський районний суд Харківської області ухвалою від 13.09.2016 заяву ОСОБА_13 залишив без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10.10.2016 ухвалу Шевченківського районного суду Харківської області від 13.09.2016 залишено без змін. Копії вказаних ухвал суду першої та апеляційної інстанції містяться в матеріалах спадкової справи №360/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 2 а.с. 174-175).
З матеріалів спадкової справи №360/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , убачається, що ОСОБА_13 зверталася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , третя особа – Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту рідних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом (справа №643/12494/16-ц).
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2017, ухваленим у цивільній справі №643/12494/16-ц за заявою ОСОБА_13 до ОСОБА_1 , треті особи – Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, позов ОСОБА_13 було задоволено частково. Установлено факт родинних відносин між ОСОБА_7 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 , а саме, визнано, що ОСОБА_13 є рідною сестрою ОСОБА_7 . Визнано за ОСОБА_13 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її брата ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_13 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті племінника ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 2 а.с. 187-188). 
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18.04.2018 рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 в частині визнання за ОСОБА_13 права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її брата ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в частині визнання за ОСОБА_13 права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті племінника ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасовано та у задоволенні цих вимог відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (Т. 1 а.с. 78-85).
Водночас, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.06.2020, прийнятою у справі №643/12494/16 за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 та постанову Апеляційного суду Харківської області від 18.04.2018 було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Харківський апеляційний суд ухвалою від 22.04.2021, постановленою у цивільній справі №643/12494/16-ц за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_1 , третя особа – Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту рідних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, залучив до участі у справі правонаступників після смерті позивача ОСОБА_13 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.11.2021, прийнятою у даній справі виправлено у мотивувальній та резолютивній частинах постанови Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2020 року описку, а саме зазначено, що замість «справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції» правильним вважати «справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції» (Т. 1 а.с. 86-99).
За наслідками остаточного нового розгляду вказаної вище цивільної справи №643/12494/16-ц, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2024 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є правонаступниками ОСОБА_13 до ОСОБА_1 , треті особи – Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, - залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 29.02.2024. Копія ухвали, як такої, що набрала законної сили, міститься в матеріалах спадкової справи №360/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 2 а.с. 191).
Відтак, у матеріалах спадкової справи №360/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься остаточне судове рішення від 14.02.2024 у справі №643/12494/16-ц за позовом правонаступників у вказаній справі померлої ОСОБА_13 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи – Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, про залишення позову без розгляду.
Натомість, 22.07.2024 державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімницькою В.П. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 , а саме, відмовлено останній у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві власності на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_2 з посиланням на наявність іншого спадкоємця щодо майна померлого ОСОБА_7 – сестри ОСОБА_13 , яка є спадкоємицею майна померлого на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2017, ухваленого у справі №643/12494/16-ц (Т. 2 а.с. 193).
Наведені вище судові рішення містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, дані з якого суд використовує у відповідності до ст. 2-6 Закону України «Про доступ до судових рішень».
При цьому, суд, перевіряючи відомості у вказаній вище справі (643/12494/16-ц), керувався правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 24.10.2024, прийнятій у справі №752/8103/13-ц, провадження №61-6892св23.
Так, у вказаній постанові Верховний суд дійшов висновку: «Доводи ОСОБА_1 про те, що суд апеляційної інстанції з власної ініціативи та за відсутності законних підстав збирав і досліджував докази, а саме інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень, чим порушив принцип диспозитивності, є необґрунтованими з огляду на таке.
У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
З наведеного убачається, що суд апеляційної інстанції не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, … які набрали законної сили та були чинними на час розгляду справи апеляційним судом. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 910/3191/20».
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_20 , виданого 28.01.2020 Виконавчим комітетом Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , про що складено відповідний актовий запис №01 (Т. 1 а.с. 129).
У матеріалах спадкової справи №361/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_8 , 1958 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься заява ОСОБА_1 від 09.04.2016, двоюрідної сестри померлого ОСОБА_8 , про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_8 (Т. 2 а.с. 92).
Крім того, у матеріалах спадкової справи №361/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_8 , 1958 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься заява ОСОБА_6 від 04.08.2016, двоюрідної сестри померлого ОСОБА_8 , про відмову від належної їй частки спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_8 на користь рідної сестри ОСОБА_1 (Т. 2 а.с. 110). 
Водночас, у матеріалах спадкової справи №361/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_8 , 1958 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься заява ОСОБА_13 від 30.05.2016, в якій остання повідомляє, що вона є рідною тіткою померлого ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадщину після його смерті приймає (Т. 2 а.с. 106).
22.07.2024 державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімницькою В.П. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 , а саме, відмовлено останній у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у праві власності на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_2 з посиланням на наявність іншого спадкоємця щодо майна померлого ОСОБА_8 – рідної сестри ОСОБА_7 ОСОБА_13 , яка є спадкоємицею майна померлого на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2017, ухваленого у справі №643/12494/16-ц (Т. 2 а.с. 117).
Натомість, за наслідками остаточного нового розгляду вказаної вище цивільної справи №643/12494/16-ц, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2024 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є правонаступниками ОСОБА_13 до ОСОБА_1 , треті особи – Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, - залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 29.02.2024. Копія ухвали, як такої, що набрала законної сили, міститься в матеріалах спадкової справи №360/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 2 а.с. 191).
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
Як це унормовано положеннями ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Як це унормовано положеннями ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Правилами ч. 3 ст. 1220 ЦК України визначено, що якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 , 1925 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свою чергу, ОСОБА_8 , 1958 року народження, також помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Як це знаходить своє підтвердження матеріалами справи, ОСОБА_7 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, відповідно, ОСОБА_8 є сином ОСОБА_7 . Відтак, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли протягом однієї доби – ІНФОРМАЦІЯ_1 та як батько та син могли б спадкувати один після одного, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожного з них, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 1220 ЦК України. 
Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за життя не здійснювали особистого розпорядження на випадок своєї смерті – заповіт. Отже, після смерті вказаних осіб настає спадкування за законом. 
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України).
За правилами ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що закріплено правилами ч. 1 ст. 1261 ЦК України. 
Так, згідно з матеріалами справи, дружина ОСОБА_7 , 1925 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та мати ОСОБА_8 , 1958 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Матеріали справи, у тому числі й матеріали спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не містять жодних відомостей про наявність у померлого ОСОБА_7 інших дітей, окрім померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_8 , та переживших його батьків, як і не містять матеріали справи та спадкової справи даних про наявність у померлого ОСОБА_8 дітей, того з подружжя, який його пережив. 
Таким чином, осіб, які мають право на спадкування у першу чергу після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , немає.
Правилами ч. 1 ст. 1262 ЦК України закріплено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Як убачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася ОСОБА_13 , яка повідомила нотаріусу, що спадкує після смерті ОСОБА_7 , як рідна сестра.
Водночас, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.06.2016 державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Сукачова М.О., розглянувши заяву ОСОБА_13 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовила ОСОБА_13 у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на відсутність доказів родинних зв`язків між померлим ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , як рідних брата та сестри.
Після отримання постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_13 звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_13 є рідною сестрою ОСОБА_7 (справа №637/761/16-ц, провадження №2-о/637/16). За наслідками розгляду даної цивільної справи Шевченківський районний суд Харківської області ухвалою від 13.09.2016 заяву ОСОБА_13 залишив без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10.10.2016 ухвалу Шевченківського районного суду Харківської області від 13.09.2016 було залишено без змін. Копії вказаних ухвал суду першої та апеляційної інстанції містяться в матеріалах спадкової справи №360/2016, заведеної Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.04.2016 після смерті ОСОБА_7 , 1925 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У подальшому ОСОБА_13 зверталася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , третя особа – Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту рідних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом (справа №643/12494/16-ц). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2017, ухваленим у даній цивільній справі позов ОСОБА_13 було задоволено частково. Установлено факт родинних відносин між ОСОБА_7 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 , а саме, визнано, що ОСОБА_13 є рідною сестрою ОСОБА_7 . Визнано за ОСОБА_13 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її брата ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_13 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті племінника ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У подальшому вказане вище рішення Московського районного суду м. Харкова переглядалося в апеляційному порядку. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 18.04.2018 рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 в частині визнання за ОСОБА_13 права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її брата ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в частині визнання за ОСОБА_13 права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті племінника ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасовано та у задоволенні цих вимог відмовлено. В іншій частині рішення залишити без змін.
Водночас, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.06.2020, прийнятою у справі №643/12494/16 за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_1 , третя особа – Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2017 та постанову Апеляційного суду Харківської області від 18.04.2018 було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Харківський апеляційний суд ухвалою від 22.04.2021, постановленою у цивільній справі №643/12494/16-ц за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_1 , третя особа – Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту рідних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, залучив до участі у справі правонаступників після смерті позивача ОСОБА_13 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.11.2021, прийнятою у даній справі виправлено у мотивувальній та резолютивній частинах постанови Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2020 року описку, а саме зазначено, що замість «справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції» правильним вважати «справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції».
За наслідками нового розгляду вказаної вище цивільної справи Московським районним судом м. Харкова 14.02.2024 було постановлено ухвалу за позовом правонаступників у вказаній справі померлої ОСОБА_13 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи – Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, якою позов правонаступників ОСОБА_13 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було залишено без розгляду. Ухвала суду набрала законної сили 14.02.2024.
З огляду на наведене вище, судове рішення, яким було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_13 та померлим ОСОБА_7 було скасовано, а відтак, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_13 була рідною сестрою ОСОБА_7 та, як наслідок, рідною тіткою ОСОБА_8 та має право спадкувати після смерті вказаних осіб, матеріали справи не містять. 
У свою чергу, беручи до уваги факт того, що ОСОБА_13 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як правонаступники ОСОБА_13 , не є спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . 
Підсумовуючи наведене вище, суд доходить висновку, що позивачем ОСОБА_1 помилково залучено у даній справі як співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , позаяк вказані особи не є спадкоємцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не мають жодного відношення до спадкового майна, право власності на яке просить визнати за нею позивач, а відтак, стверджувати, що вказані особи оспорюють або не визнають спадкових прав позивача, підстави відсутні.
Отже, особи, які мають право на спадкування у другу чергу після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відсутні.
У свою чергу, як убачається зі змісту пред`явленого позову, позивач ОСОБА_1 залучила до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_6 .
Так, матеріалами справи знаходять своє підтвердження обставини того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є рідними сестрами.
Судом установлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 був рідним дядьком ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а ОСОБА_8 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , був двоюрідним братом ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 4 ст. 1266 ЦК України).
Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну (ч. 5 ст. 1266 ЦК України).
З огляду на те, що рідний брат померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 – ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , то в розумінні вимог ч. 3 ст. 1266 ЦК України після смерті ОСОБА_7 за правом представлення спадкують його племінники.
Крім того, беручи до уваги, що рідний дядько померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 – ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , то в розумінні вимог ч. 4 ст. 1266 ЦК України після смерті ОСОБА_8 за правом представлення спадкують його двоюрідні сестри.
З матеріалів справи убачається, що племінницями ОСОБА_7 та двоюрідними сестрами ОСОБА_8 є ОСОБА_1 , позивач у справі, та ОСОБА_6 , залучена позивачем відповідачем у справі.
Водночас, вирішуючи питання, чи правильно позивачем до участі у даній справі залучено ОСОБА_6 , суд зважає на таке. 
Так, за правилами ч. 1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 подала до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори 04.08.2016 заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті рідного дядька ОСОБА_7 та заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_8 на користь своєї рідної сестри – ОСОБА_1 .
Зважаючи на те, що спадкодавці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли в один день ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_6 подала нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті вказаних спадкодавців 04.08.2016, ОСОБА_6 подала такі заяви у встановлений вимогами ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Крім того, ОСОБА_6 , будучи спадкоємцем за законом, реалізувала гарантоване їй вимогами ч. 2 ст. 1272 УК України право на відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом – ОСОБА_1 .
При цьому суд зауважує, що матеріали справи, у тому числі, витребувані судом матеріали спадкових справ, заведених нотаріусом після смерті спадкодавців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_6 у подальшому подавала нотаріусу заяви про відкликання раніше поданих заяв про відмову від прийняття спадщини, як і не містять матеріали справи постанови нотаріуса про відмову у прийнятті заяв ОСОБА_6 про її відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . 
Натомість, зі змісту поданих ОСОБА_6 державному нотаріусу заяв про відмову від прийняття спадщини після смерті рідного дядька ОСОБА_7 та двоюрідного брата ОСОБА_8 убачається, що державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори було роз`яснено ОСОБА_6 наслідки подачі заяви про відмову від прийняття спадщини та положення ч. 6 ст. 1273 ЦК України, якими закріплено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Подані нотаріусу заяви підписані ОСОБА_6 та зареєстровані в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 04.08.2016 за №2096, спадкова справа №361/2016 (Т. 2 а.с. 110) та за №2095, спадкова справа №360/2016 (Т. 2 а.с. 163), справжність підпису ОСОБА_6 та дієздатність останньої нотаріусом перевірено.
Положеннями ст. 1275 ЦК України визначено правові наслідки відмови від прийняття спадщини. Так, правилами ч. 2, 3 ст. 1275 ЦК України унормовано, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
З наведеного вище убачається, що спадкоємець за правом представлення ОСОБА_6 , яку позивач також залучила як співвідповідача у даній справі, у встановлений вимогами ст. 1270 ЦК України строк подала нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті рідного дядька ОСОБА_7 та двоюрідного брата ОСОБА_8 на користь сестри – ОСОБА_1 , та не відкликала такі заяви у порядку, визначеному законом, ОСОБА_6 відмовилася від своїх спадкових прав на спадкове майно, а тому між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 спір з приводу спадкового майна, право власності на яке просить визнати за нею позивач, - відсутній.
За вказаних вище обставин суд відмовляє у прийнятті заяви ОСОБА_6 про визнання позову, оскільки вказана особа помилково залучена позивачем у статусі відповідача. 
Відомості про наявність осіб, які б мали право на спадкування після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, у ході розгляду судом даної справи не встановлено жодної особи, яка б оспорювала або не визнавала права позивача ОСОБА_1 на спадкове майно.
Як виснував Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25.06.2026, прийнятій у справі №201/6370/24, провадження №61-16435св25, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Подібні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 03 січня 2025 року у справі № 754/7860/22 (провадження № 61-13339св24).
Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Як установлено судом в ході розгляду даної справи та зазначалося вище у даному рішенні, спадкоємець за правом представлення ОСОБА_6 від прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_23 та двоюрідного брата ОСОБА_8 відмовилася на користь рідної сестри – ОСОБА_1 ; рішення суду, яким було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , як між рідними братом та сестрою, - скасовано; позов правонаступників ОСОБА_13 – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та визнання право власності в порядку спадкування за законом - залишено без розгляду; інших спадкоємців після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , окрім ОСОБА_1 немає, а відтак, спадкові права ОСОБА_1 жодною з осіб не оспорюються. 
Разом з тим, ОСОБА_1 у строк, визначений вимогами ст. 1270 ЦК України подала заяву про прийняття спадщини, а тому територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування не може оспорювати спадкові права ОСОБА_1 , позаяк не набула права ініціювати питання про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відумерлою. 
Отже, право спадкоємця ОСОБА_1 на спадкове майно, право власності на яке вона просить визнати за нею, не оспорюється жодною особою, а тому перешкоди для оформлення її спадкових прав у нотаріальному порядку відсутні.
Водночас, неврахування наведених вище обставин нотаріусом при відмові у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом, не може слугувати підставою для визнання права власності за позивачем на спадкове майно, позаяк перешкод для його оформлення у нотаріальному порядку не існує, як і не існувало на момент прийняття нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.07.2024. 
При цьому суд звертає увагу, що в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.07.2024 нотаріусом було роз`яснено ОСОБА_1 право на оскарження такої постанови в порядку, визначеному законом.
За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, як це унормовано положеннями ст. 15 ЦК України. 
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 1, 2 ст. 16 ЦК).
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, по захист якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (схожі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 5.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23) та від 16.11.2022 у справі № 911/3135/20 (підпункт 8.47)) (постанова Великої Палати Верховного Суду 10.04.2024 у справі № 496/1059/18).
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від8 лютого 2022 року у справі№ 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19).
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суди повинні зважати й на його ефективність з погляду Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція). У § 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Сполученого Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява №22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19).
Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Подібний висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 52), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155) (постанова Великої Палати Верховного Суду 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).
Вказаний вище висновок Великої Палати Верховного Суду відносно того, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові, узгоджується з останньою релевантною практикою Великої Палати Верховного Суду, викладеною зокрема в постанові від 10.04.2024 у справі № 496/1059/18.
Позов спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визнання права власності на спадкове майно є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду: від 03 жовтня 2018 року у справі №2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938 св 18); від 15 січня 2020 року по справі №200/9984/16-ц (провадження №61-11977 св 19); від 25 березня 2020 року по справі №140/871/16-ц (провадження №61-38046 св 18); від 03 червня2020 року по справі №297/2591/14-ц (провадження №61-13025св18); від 20 грудня 2021 року по справі №502/1603/18 (провадження №61-10329 св 21); від 10 лютого 2023 року по справі №604/1379/20 (провадження №61-12279св22).
Так, судом установлено, що відповідач ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_1 , а відтак, відмовилася від своїх спадкових прав. ОСОБА_13 за життя у встановленому законом порядку не довела факту родинних відносин зі спадкодавцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Посилання нотаріуса у постанові про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії на наявність іншого спадкоємця після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 – ОСОБА_13 спростовуються матеріалами справи. У правонаступників померлої ОСОБА_13 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яких позивач залучила як співвідповідачів, відсутні права спадкувати після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини такого права не набула, тому не може бути залучена до участі у розгляді даної справи. 
Суд зауважує, що ст. 392 ЦК України передбачає позов про визнання права власності лише тоді, коли це право не визнається або оспорюється іншою особою, тобто йдеться про спір між учасниками цивільних відносин. Позивач, пред`являючи до суду даний позов до осіб, які не приймали спадщину та не мають відношення до спадкового майна, фактично «конструює» відповідачів, яких у даній справі немає.
Відтак, ураховуючи наведене вище, беручи до уваги вказані вище висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, належним та ефективним способом захисту прав позивача в даній справі є заявлення вимоги про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 
У свою чергу, як на цьому неодноразово наголошував Верховний Суд, обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.
За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . При цьому, зважаючи на підстави, з яких суд відмовив у задоволенні позовних вимог, а також беручи до уваги наведену вище практику Європейського суду з прав людини та практику Великої Палати Верховного Суду, суд не вбачає необхідності надавати оцінку по суті іншим доказам, наданим позивачкою, а також її доводам та аргументам.
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого в особі представника – адвоката Шовкова Олега Сергійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП: НОМЕР_21 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 ;
відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , РНОКПП: НОМЕР_22 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 ;
відповідач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , РНОКПП невідомий, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 ;
відповідач – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , РНОКПП невідомий, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_5 ;
відповідач – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , РНОКПП невідомий, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_6 ;
відповідач – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , РНОКПП: НОМЕР_23 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_7 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, ЄДРПОУ 02900726, адреса місцезнаходження: 61146, м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 27Г.
Повне судове рішення складено 06 липня 2026 року. 

Суддя : Я.Ю. Семенова