ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1070/26 Справа № 199/12755/25 	  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Ковалюмнус Е.Л., при секретарі Сербіній І.В., за участю представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Клочкової А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Клочкової А.О., на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 18 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно до постанови судді Амур –Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 18 лютого 2026 року, 14 серпня 2025 року о 10 год. 33 хв. ОСОБА_1 по вул. Центральній у м. Білозерське Покровського району Донецької області, керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ 190», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Постановою судді Амур –Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 18 лютого 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На вказану постанову суду представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокатом Клочковою А.О. подана апеляційна скарга, в якій вона просить постанову судді Амур –Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 18 лютого 2026 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що судом першої інстанції розглянуто справу поверхнево, не було здійснено повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, у зв`язку з чим дана постанова підлягає скасуванню. Вважає, що направлення та проведення огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 повинно здійснюватись у визначеному ст. 266-1 КУпАП порядку. З огляду на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини. Вказує на те, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП на нього, як військовослужбовця, складено не уповноваженою на те особою, відтак, він не може бути суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що  ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки виконував наказ з метою доставлення палива для військової техніки, яка планувалась бути залучена на місце бойових дій. Вказує на те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки. Вважає, що в разі визнання ОСОБА_1 винуватим останньому за аналогією закону можна призначити більш м`яке стягнення, ніж безальтернативно передбачено статтею 130 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Клочкова А.О.. в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, не заперечувала проти розгляду справи без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності. 
Перевіривши матеріали справи, врахувавши доводи наведені в апеляційній скарзі, приходжу до наступного висновку.
Крім того, апеляційний суду з метою додержання прав особи, передбачених ст. 268 КУпАП, а саме знайомитися з матеріалами справи, бути присутнім в судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, тощо, належним чином повідомив ОСОБА_1 про місце, день та час слухання справи, проте останній своїми правами не скористався, до апеляційного суду не з`явився.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З матеріалів справи вбачається, що суддя І інстанції правильно дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Даний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 422648 від 14.08.2025 року, складеним уповноваженою особою, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу від 14.08.2025 року, відповідно до якого, результат огляду склав 1,21 %; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проводився за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», яким встановлена позитивна проба – 1,21 проміле алкоголю; квитанцією використання газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», згідно якої станом на 10 год. 37 хв. 14 серпня 2025 року у ОСОБА_1 встановлено концентрацію алкоголю у розмірі 1,21 проміле; відеозаписом з місця події.
З відеозапису з місця події вбачається, що 14.08.2025 о 10:33 чоловік, який представився ОСОБА_1 підтвердив, що керує транспортним засобом «MERCEDES-BENZ 190», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . В ході спілкування працівниками поліції з водієм ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. На питання працівника поліції водій ОСОБА_1 зазначив, що вчора він пив пиво 6 банок, у зв`язку з чим працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т.з. за допомогою алкотестеру Драгер, на що він погодився. Результат тестування, проба позитивна 1,21 %. З результатом тестування водій ОСОБА_1 погодився. Також з відеозапису вбачається, що водію ОСОБА_1 були роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Зі змістом складеного водія було ознайомлено, заперечень чи клопотання від нього не надходило. Від керування т.з. водія ОСОБА_1 відсторонено.
Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката, що протокол за ч. 1 ст.130 КУпАП на військовослужбовця ОСОБА_1 нібито, складено не уповноваженою на те особою, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 – 221, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), в тому числі й за статтею 130 КУпАП.
Передбачене п. 22 ст. 7 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних силах України» право військовослужбовців служби правопорядку, направляти у разі необхідності на медичний огляд водіїв військових транспортних засобів, не є виключним правом тільки військовослужбовців військової служби правопорядку. Таке право згідно чинного законодавства мають і поліцейські, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Посилання адвоката на вимоги ст. 266-1 КУпАП, не є слушними, оскільки вказана норма статті передбачена лише для тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що  ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки виконував наказ з метою доставлення палива для військової техніки, яка планувалась бути залучена на місце бойових дій, не підтверджена об`єктивними доказами, оскільки ОСОБА_1 не обіймає посаду водія військового транспортного засобу, керував приватним автомобілем, який не перебуває на балансі військового підрозділу, де він проходить військову службу, при собі не мав маршрутного листа або наказу безпосереднього командира щодо виконання бойового розпорядження такого ступеня важливості, який би дозволяв зробити висновок про перебування військовослужбовця в стані крайньої необхідності.
Крім того, з відеозапису вбачається, як на запитання працівників поліції, ОСОБА_1 , відповів, що він керує власним автомобілем.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.
Згідно ч. 3 ст. 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, військовослужбовці не мають преференцій у порівнянні з іншими водіями щодо відступу від дотримання Правил дорожнього руху, законом не передбачена можливість військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби взагалі не виконувати певні приписи Правил дорожнього руху, зокрема ті, що безпосередньо впливають на стан безпеки дорожнього руху.
За таких обставин водій ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несе адміністративну відповідальність на загальних підставах, але до нього за вчинення даного правопорушення не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи та адміністративний арешт.
Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки є безпідставними та спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки та право користуватись допомогою адвоката (кліп 9 час 11:05:16). 
Доводи апеляційної скарги адвоката, щодо призначення більш м`якого стягнення, ніж безальтернативно передбачено статтею 130 КУпАП, є необґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про призначення стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік, оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Разом з тим, санкція ч.1 ст.130 КУпАП має кумулятивний та безальтернативний характер, тобто позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковою мірою стягнення.
Будь-яких винятків щодо незастосування вказаного виду стягнення стосовно осіб, які вчинили правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, чинний КУпАП не передбачає, як і не передбачає можливості призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом.
З огляду на підвищену суспільну небезпечність вказаних діянь, саме таке стягнення буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, в матеріалах справи достатньо доказів провини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
З огляду на викладене, постанова судді Амур –Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 18 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_1  є законною, обґрунтованою та немає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Клочкової А.О. – залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 18 лютого 2026 року відносно  ОСОБА_2  – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя        Е.Л. Ковалюмнус