єдиний унікальний номер справи 531/2466/25
номер провадження 2-др/531/21/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Фисун Л.С.,
за участю секретаря Нагорної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кумечко Марини Сергіївни щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка» до ОСОБА_1 , ФГ «Яніна-Лип`янка» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 16 вересня 2005 року,
в с т а н о в и в:

01 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» представником відповідачаОСОБА_1 - адвокатом Кумечко М.С. подано заяву про ухвалення додаткового рішення в якій зазначає, що 26 березня 2026 року Карлівським районним судом Полтавської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Лип`янка" до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Яніна-Лип`янка» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 16 вересня 2005 рокувідмовлено. 01 квітня 2026 року адвокатом Кумечко М.С. в інтересах відповідача ОСОБА_1 подано заяву про стягнення судових витрат в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 08 листопада 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Кумечко М.С. укладено договір про надання правової допомоги. 31 березня 2026 року сторонами договору підписано акт виконаних робіт, а позивачем ОСОБА_1 цього ж числа сплачено гонорар (грошову винагороду) в розмірі 20000 гривень.  Відповідно до ст. 141 ЦПК України просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лип`янка» на користь ОСОБА_1  судові витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 гривень.
Позиції учасників судового провадження 
Від представника позивача Кобченко О.М. надійшли запереченняв яких просить відмовити в задоволенні заяви представника відповідача Кумечко М.С. про стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що заява не підтверджена належними та допустимими доказами, не відповідає вимогам ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат, містить ознаки формального оформлення без фактичного підтвердження обсягу робіт, не підтверджує реальність сплати коштів та не доводить економічну обґрунтованість заявленої суми.Крім цього, договір на який посилається ОСОБА_2 від 08.11.2025р. в справі відсутній.
У судове засідання учасники справи не з`явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду заяви.
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року розгляд питання про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду на 15 квітня 2026 року (а.с.10).
Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини і дійшов наступного висновку.
Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 26 березня 2026 року, у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Лип`янка» до  ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Яніна-Лип`янка» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 16 вересня 2005 року відмовлено.
Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Кумечко М.С. подано заяву про стягнення судових витрат.
На підтвердження понесених відповідачем судових витрат за надання правничої допомоги до заяви про ухвалення додаткового рішення надано копії документів, відповідно до яких ОСОБА_1  понесла судові витрати на правничу допомогу в сумі 20000,00 грн, а саме: акт виконаних робіт від 31 березня 2026 на суму 20000 гривень; квитанцію № 38 від 31 березня 2026 року про прийняття відОСОБА_1 гонорару в розмірі 20000,00 гривень за надання юридичних послуг, згідно договору про надання правової допомоги від 08 листопада 2025 року.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд враховує заперечення сторони позивача щодо відсутності у матеріалах справи №531/2466/25 договору про надання правової допомоги 08 листопада 2025 року, оскільки наявність такого договору судом не виявлено, а надані до суду акт виконаних робіт та квитанція є похідними від основного договору, на підставі якого суд встановлює підстави та умови надання таких послуг учаснику у справі, а також встановлення умов нарахування їх вартості.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано договір про надання правничої допомоги, а також докази здійснення стороною таких витрат.
Проте, всупереч вищезазначеному, представником відповідача не було надано суду договору про надання правничої допомоги.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні, а у задоволенні заяви слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кумечко Марини Сергіївни щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лип`янка" до ОСОБА_1 , ФГ «Яніна-Лип`янка» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 16 вересня 2005 року- відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя Л.С.Фисун