Справа № 128/3917/25

РІШЕННЯ
Іменем України

25 травня 2026 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі
головуючого судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,
за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,
УСТАНОВИВ:

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договорами, мотивуючи позовні вимоги тим, що «11.11.2015 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №CCNG-630329802. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 75 000,00 грн, а позичальник зобов`язалася повернути використану суму в строк до 11.11.2017 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 26%. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами договору. Незважаючи на це,відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати надані їй кошти в строки, передбачені договором. 02.12.2016 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №CCNG-630529520. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 200 000,00 грн, а позичальник зобов`язалася повернути використану суму в строк до 02.12.2019 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 35,99%. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти,в порядку, передбаченому умовами договору. Незважаючи на це,відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати надані їй кошти в строки, передбачені договором. Відповідно до протоколу №2/2022 від 18.08.2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк», найменування банку змінено на Акціонерне товариство «Сенс Банк». 17.05.2021 укладено договір №2, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія "Флексіс"» права вимоги за договорами до позичальників, в тому числі за договором №ССNG-630329802 та за договором №CCNG-630529520. 18.05.2021 укладено договір №18-05/2021, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія "Флексіс"» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за договорами до позичальників, у тому числі за договором №ССNG-630329802 та за договором №CCNG-630529520. 10.03.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за договорами до позичальників, у тому числі за договором №ССNG-630329802 та за договором №CCNG-630529520. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором №ССNG-630329802 від 11.11.2015 складає 24 602,65 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за тілом кредиту, 3 528,15 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 2 276,23 грн – заборгованість за пенею та/або штрафами, 295,70 грн – інфляційні збитки, 21,26 грн – нараховані 3% річних. Загальний розмір заборгованості за договором №CCNG-630529520 від 02.12.2016 складає 30 503,92 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 212,95 грн – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права, 3 538,91 грн – заборгованість за пенею та/або штрафами, 1 504,51 грн – інфляційні збитки, 346,34 грн – нараховані 3% річних. Тому просять стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за договорами №ССNG-630329802 від 11.11.2015 та №CCNG-630529520 від 02.12.2016 у загальному розмірі 55 106,57 грн, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору та на правничу допомогу».
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 06.10.2025 відкрив провадження у даній справі та призначив судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
31.03.2026 представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Лавренюк М.О. подала відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що «позивачем не доведено належним чином факту переходу до нього права вимоги саме у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент такого переходу. Надані позивачем копії договорів відступлення права вимоги не містять належної індивідуалізації зобов`язання відповідача, зокрема відсутні докази включення саме спірних кредитних договорів до реєстрів переданих прав вимоги, або такі реєстри не містять підписів сторін чи інших ознак належності. Отже, відсутні належні та допустимі докази того, що позивач набув статусу кредитора у спірних правовідносинах. Крім того, сторона відповідача також не погоджується із розрахунком позивача у частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками. Після спливу строку кредитування позивач втрачає право нараховувати проценти як плату за користування кредитом. Позивачем не доведено, що нараховані проценти після спливу строку кредитування є саме мірою відповідальності, а не платою за користування кредитом. У матеріалах справи відсутні докази погодження сторонами конкретного розміру штрафних санкцій, порядку їх нарахування та періоду, за який вони нараховані. Позивачем не доведено вжиття заходів досудового врегулювання спору, відсутні докази направлення відповідачу письмових вимог (повідомлень) про наявність заборгованості, її розмір, строки та підстави погашення, а також повідомлення про відступлення права вимоги новому кредитору. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі».
02.04.2026 представник ТОВ «Коллект Центр» – Ушакова М.І. подала до суду відповідь на відзив, яку мотивовано тим, що «надані позивачем докази у сукупності беззаперечно підтверджують належне та правомірне відступлення права вимоги за угодами №ССNG-630329802 від 11.11.2015 та №CCNG-630529520 від 02.12.2016, а також дотримання сторонами всіх вимог договорів факторингу та відступлення права вимоги і норм чинного цивільного законодавства України. Договори, які стосуються відступлення права вимоги, не оскаржуються у судовому порядку як сторонами договорів, так і будь-якими іншими особами, є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договорів щодо виконання їх умов. Тому ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Повідомлення про зміну кредитора не є обов`язковим при укладенні договорів відступлення прав вимоги. Матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим АТ «Сенс Банк» (попередня назва АТ «Альфа-Банк»), заборгованість за угодою №CCNG-630329802 від 11.11.2015 станом на 17.05.2021 становить 20 757,54 грн. З розрахунку заборгованості за угодою №CCNG-630329802 від 11.11.2015, наданого ТОВ «Вердикт Капітал», що набуло право вимоги до відповідача за договором факторингу, останнім було здійснено нарахування за період з 18.05.2021 (дати набуття прав вимоги) до 23.02.2022 (дата, що передувала введенню воєнного стану) відсотків у розмірі 3 528,15 грн згідно з умовами кредитного договору та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних за користування кредитними коштами в розмірі 21,26 грн та інфляційні збитки за користування коштами у розмірі 295,70 грн. Отже, якщо додати суму заборгованості в розмірі 20 757,54 грн, нараховану АТ «Сенс Банк» (попередня назва АТ «Альфа-Банк»), та відсотки в розмірі 3 528,15 грн, суму 3% річних в розмірі 21,26 грн і інфляційних збитків в розмірі 295,70 грн, нараховані ТОВ «Вердикт Капітал», то загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за угодою №CCNG-630329802 від 11.11.2015 становить 24 602,65 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим АТ «Сенс Банк» (попередня назва АТ «Альфа-Банк»), заборгованість за угодою №CCNG-630529520 від 02.12.2016 станом на 17.05.2021 становить 26 440,12 грн. З розрахунку заборгованості за угодою №CCNG-630529520 від 02.12.2016, наданого ТОВ «Вердикт Капітал», що набуло право вимоги до відповідача за договором факторингу, убачається, що останнім було здійснено нарахування за період з 18.05.2021 (дати набуття прав вимоги) до 23.02.2022 (дата, що передувала введенню воєнного стану) відсотків у розмірі 2 212,95 грн згідно з умовами кредитного договору та згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних за користування кредитними коштами в розмірі 346,34 грн та інфляційні збитки за користування коштами у розмірі 1 504,51 грн. Отже, якщо додати суму заборгованості в розмірі 26 440,12 грн, нараховану АТ «Сенс Банк» (попередня назва АТ «Альфа-Банк»), відсотки в розмірі 2 212,95 грн, суму 3% річних в розмірі 346,34 грн і інфляційних збитків в розмірі 1 504,51 грн, нараховані ТОВ «Вердикт Капітал», то загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за угодою №CCNG-630529520 від 02.12.2016 становить 30 503,92 грн. Позивачем, який набув право вимоги до відповідача за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, не здійснювалось жодних нарахувань. Розрахунки заборгованості виконані у відповідності до умов договорів та є максимально деталізованими і містять усі складові, а саме: загальну суму заборгованості, тіло кредиту, суму нарахованих відсотків із зазначенням періоду нарахування та суми сплачених відсотків і тіла кредиту. Також надано виписки по рахунках за кредитними картками, які містять відомості про всі операції за відповідний період. До підписання договорів позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договорів. Крім того, зважаючи на вільний порядок укладення договору, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами. Позичальник засвідчила факт належного ознайомлення з умовами договору, в тому числі підписавши договір, в якому визначені розмір та порядок нарахування відсотків. На противагу наданим позивачем доказам, відповідачем не було долучено жодного належного, допустимого та достовірного доказу на спростування розміру заборгованості. Тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі».
Судовий розгляд відкладався з поважних причин.
У судове засідання 19.05.2026 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку.
Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» у позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Лавренюк М.О. попередньо подала до суду заяву, у якій просить засідання, призначене на 19.05.2026, провести без участі відповідача та її представника, підтримують викладені у відзиві на позовну заяву заперечення. 
У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 19.05.2026 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом установлено, що 11.11.2015 ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк».
Зі змісту анкети-заяви убачається, що ця анкета-заява є акцептуванням публічної пропозиції в розумінні статті 642 Цивільного кодексу України, її згодою на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» та отримання банківських послуг на умовах, визначених публічною пропозицією та продуктами банку.
Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 домовилися укласти договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» на таких умовах: ліміт відновлювальної кредитної лінії – 75 000,00 грн; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою – 26% річних.
Згідно з копією розрахунку заборгованості за договором від 11.11.2015, заборгованість ОСОБА_1 за договором від 11.11.2015 станом на 17.05.2021 складає 20 757,54 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами.
02.12.2016 ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк».
Зі змісту анкети-заяви убачається, що ця анкета-заява є акцептуванням публічної пропозиції в розумінні статті 642 Цивільного кодексу України, її згодою на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» та отримання банківських послуг на умовах, визначених публічною пропозицією та продуктами банку.
Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 домовилися укласти договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» на таких умовах: ліміт відновлювальної кредитної лінії – 200 000,00 грн; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою – 35,99% річних.
Згідно з копією розрахунку заборгованості за договором від 02.12.2016, заборгованість ОСОБА_1 за договором від 02.12.2016 станом на 17.05.2021 складає 26 440,12 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами.
На підтвердження надання ПАТ «Альфа-Банк» та користування ОСОБА_1 кредитними коштами до позову долучено виписки по рахунку ОСОБА_1 .
17.05.2021 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Флексіс"» укладено договір факторингу №2, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії.
Згідно з копією додатку 1-1 до договору факторингу №2 від 17.05.2021, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Флексіс"» право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 02.12.2016, заборгованість за яким складає 26 440,12 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами, та за договором від 11.11.2015, заборгованість за яким складає 20 757,54 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами.
18.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Флексіс"» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №18-05/21, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії.
З копії додатку 1-1 до договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021, а також з витягів з додатку 1-1 убачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Флексіс"» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 02.12.2016, заборгованість за яким складає 26 440,12 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами, та за договором від 11.11.2015, заборгованість за яким складає 20 757,54 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами.
Згідно з копією розрахунку заборгованості за договором від 11.11.2015, отриманого від ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість ОСОБА_1 за договором від 11.11.2015 становить 24 602,65 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами, 3 528,15 грн – заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал», 21,26 грн – 3% річних, 295,70 грн – інфляційні збитки.
Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором від 02.12.2016, отриманого від ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість ОСОБА_1 за договором від 02.12.2016 становить 30 503,92 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами, 2 212,95 грн – заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал», 346,34 грн – 3% річних, 1 504,51 грн – інфляційні збитки.
10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору.
З копій реєстрів боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 убачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 11.11.2015, за яким заборгованість ОСОБА_1 становить 24 602,65 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами, 3 528,15 грн – заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал», 21,26 грн – 3% річних, 295,70 грн – інфляційні збитки, а також за договором від 02.12.2016, за яким заборгованість ОСОБА_1 становить 30 503,92 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами, 2 212,95 грн – заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал», 346,34 грн – 3% річних, 1 504,51 грн – інфляційні збитки.
Відповідно до частин першої-другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України , позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 (справа № 906/1174/18) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 (справа № 910/12525/20) зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Установлено, що 17.05.2021 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Флексіс"» укладено договір факторингу №2, за яким АТ «Альфа-Банк» передало ТОВ «Фінансова компанія "Флексіс"» право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 02.12.2016, заборгованість за яким складає 26 440,12 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами, та за договором від 11.11.2015, заборгованість за яким складає 20 757,54 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами.
Також установлено, що 18.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Флексіс"» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №18-05/21, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія "Флексіс"» передало ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 02.12.2016, заборгованість за яким складає 26 440,12 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами, та за договором від 11.11.2015, заборгованість за яким складає 20 757,54 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами.
10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 11.11.2015, за яким заборгованість ОСОБА_1 становить 24 602,65 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами, 3 528,15 грн – заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал», 21,26 грн – 3% річних, 295,70 грн – інфляційні збитки, а також за договором від 02.12.2016, за яким заборгованість ОСОБА_1 становить 30 503,92 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами, 2 212,95 грн – заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал», 346,34 грн – 3% річних, 1 504,51 грн – інфляційні збитки.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» набуло право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні за договорами від 11.11.2015 та від 02.12.2016, укладеними між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). 
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У даному випадку договори від 11.11.2015 та від 02.12.2016, укладені між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , а також укладені послідуючі договори факторингу та відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, кінцевим кредитором за якими є ТОВ «Коллект Центр», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.
Сторона відповідача вказує про те, що надані позивачем копії договорів відступлення права вимоги не містять належної індивідуалізації зобов`язання відповідача, зокрема відсутні докази включення саме спірних кредитних договорів до реєстрів переданих прав вимоги, або такі реєстри не містять підписів сторін чи інших ознак належності, тому відсутні належні та допустимі докази того, що позивач набув статусу кредитора у спірних правовідносинах.
Однак із такими твердженнями суд не погоджується, оскільки на підтвердження переходу права вимоги до кінцевого кредитора ТОВ «Коллект Центр» надано належні та допустимі докази, в тому числі копії додатків до договорів факторингу та відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (реєстри боржників), у яких зазначено про перехід права вимоги саме за договорами, укладеними між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .
Згідно з копіями розрахунків заборгованості за договором від 11.11.2015 та за договором від 02.12.2016, заборгованість ОСОБА_1 за договором від 11.11.2015 станом на 17.05.2021 складає 20 757,54 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами; заборгованість ОСОБА_1 за договором від 02.12.2016 станом на 17.05.2021 складає 26 440,12 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами.
Водночас установлено, що після набуття права вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «Вердикт Капітал» продовжило нараховувати проценти за користування коштами.
Так, згідно з копіями розрахунків заборгованості за договором від 11.11.2015 та за договором від 02.12.2016, отриманого від ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість ОСОБА_1 за договором від 11.11.2015 становить 24 602,65 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами, 3 528,15 грн – заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал», 21,26 грн – 3% річних, 295,70 грн – інфляційні збитки; заборгованість ОСОБА_1 за договором від 02.12.2016 становить 30 503,92 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами, 2 212,95 грн – заборгованість за процентами, нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал», 346,34 грн – 3% річних, 1 504,51 грн – інфляційні збитки.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Зазначену правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12), від 04.07.2018 (справа № 310/11534/13-ц), від 31.10.2018 (справа № 202/4494/16-ц).
Отже, після закінчення строку дії договору у позикодавця (його правонаступника) відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 процентів за договором за договором від 11.11.2015 та за договором від 02.12.2016 слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 проценти за договором від 11.11.2015 у розмірі 2 276,23 грн, а за договором від 02.12.2016 – у розмірі 3 538,91 грн, оскільки відсутні докази, що станом на момент переходу права вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» (18.05.2021) строк дії договорів від 11.11.2015 та від 02.12.2016 не закінчився. 
При цьому судом також установлено, що після укладення 18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія "Флексіс"» та ТОВ «Вердикт Капітал» договору факторингу №18-05/21 ТОВ «Вердикт Капітал» за користування коштами здійснював нарахування відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме: за договором від 11.11.2015 нараховано 21,26 грн – 3% річних, 295,70 грн – інфляційні збитки; за договором від 02.12.2016 нараховано 346,34 грн – 3% річних, 1 504,51 грн – інфляційні збитки.
У пункті 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україні введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022.
З розрахунку заборгованості слідує, що 3% річних нараховано до 23 лютого 2022 року, а інфляційні збитки за лютий 2022 року.
Отже, розрахунок не суперечить вимогам пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.
Отже, долучені до позовної заяви докази підтверджують надання коштів ОСОБА_1 , отримання і використання таких коштів останньою.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку ні ПАТ «Альфа-Банк», ні його правонаступникам ТОВ «Фінансова компанія "Флексіс"», ТОВ «Вердикт Капітал» чи ТОВ «Коллект Центр» не повернуто, тобто відповідачем не виконано договірні зобов`язання, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за договором від 11.11.2015 у загальному розмірі 21 074,50 грн, з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами, 21,26 грн – 3% річних, 295,70 грн – інфляційні збитки, та за договором від 02.12.2016 у загальному розмірі 28 290,97 грн, з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами, 346,34 грн – 3% річних, 1 504,51 грн – інфляційні збитки.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2 170,03 грн (49 365,47 грн ? 2 422,40 грн / 55 106,57 грн) слід стягнути з відповідача на користь позивача.
У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У статті 59 Конституції України закріплено право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом установлено, що 02.09.2024 між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір про надання правової допомоги №02-09/2024-8, в якому зазначено, що вартість послуг виконавця визначається на підставі тарифів виконавця і зазначається сторонами в акті про надання юридичної допомоги.
При визначені у договорі про надання адвокатських послуг форми гонорару у твердій (фіксованій) сумі вона є незмінною в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (правова позиція Верховного Суду від 31.01.2022 у справі № 185/5421/21).
В інших своїх постановах від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 06.10.2022 у справі № 824/294/21 Верховний Суд сформував правову позицію, за якою попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності.
З копії заявки на надання юридичної допомоги №1 від 01.08.2025 убачається, що ТОВ «Коллект Центр» надано правничу допомогу загальною вартість 16 000,00 грн.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» указано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 (справа № 686/5757/23) вказала, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Зважаючи на умови договору про надання правничої допомоги, надані послуги, а також те, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує напрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд вважає, що заявлений розмір витрат сторони позивача не є співмірним зі складністю справи та виконаній адвокатом роботі, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати, понесені останнім на правничу допомогу, в сумі 5 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 19, 81, 133, 137, 141, 211, 247, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами – задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за договором від 11.11.2015 у загальному розмірі 21 074 (двадцять одна тисяча сімдесят чотири) грн 50 коп., з яких: 18 481,31 грн – заборгованість за кредитом, 2 276,23 грн – заборгованість за процентами, 21,26 грн – 3% річних, 295,70 грн – інфляційні збитки.
Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за договором від 02.12.2016 у загальному розмірі 28 290 (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто) грн 97 коп., з яких: 22 901,21 грн – заборгованість за кредитом, 3 538,91 грн – заборгованість за процентами, 346,34 грн – 3% річних, 1 504,51 грн – інфляційні збитки.
Решту позовних вимог – залишити без задоволення.
Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926) понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2 170 (дві тисячі сто сімдесят) грн 03 коп. та на правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306.
Відповідач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення – 25.05.2026. 

СУДДЯ