Справа № 509/2536/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.
при секретарі судового засідання Пронози І.В.,
розглянувши в порядку окремого провадження у приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту належності трудової книжки,- 
ВСТАНОВИВ:
17.04.2026 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності трудової книжки. Заява обґрунтована тим, що заявник звернувся до Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою на призначення пенсії за віком, відповідно до частини другої ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та подав на підтвердження наявного страхового стажу, трудову книжку та інші документи для призначення пенсії. За принципом екстериторіальності його заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яке винесло рішення від 16.02.2026 №154750014354 про відмову в призначені пенсії за віком, відповідно до частини другої ст.26 Закону №1058- IV, не зарахувавши йому до страхового стажу періоди роботи за записами трудової книжки від 15.09.1979 серія НОМЕР_1 , оскільки записи внесено з порушенням вимог Інструкції введення трудових книжок установами, організаціями та підприємствами, а саме: титульну сторінку трудової книжки завірено печаткою, яка не відповідає часу роботи заявника та не відповідає печатці при звільнені з першого місця роботи, зазначене на титульній сторінці ім`я «Ванчакан» не відповідає паспортним даним заявника « ОСОБА_2 », та не взявши до уваги періоди його роботи з 09.09.1979 по 27.03.1980 рік, з 06.07.1982 по 01.11.1996 рік.
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Представник ГУ ПФУ України в Кіровоградській області в судове засідання не з`явилась, 19.05.2026 року звернулась до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, вирішення справи залишили на розгляд суду. 
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в зв`язку з наступним.
Згідно ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Закон України від 09 березня 2003 року №1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058- IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Призначення, перерахунку та виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду що формується за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачених цим Законом.
Частиною другою статті 24 Закону № 1058-1V передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 1.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. До набрання чинності цим законом з 1 січня 2004 року, який ввів поняття страхового стажу, стаж вважався трудовим. При цьому до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 1 січня 2004 року, тобто ті періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» та законодавством СРСР. До 1.01.2004 стаж зараховується на підставі записів у трудовій книжці.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-Х11 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (далі - Інструкція № 162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Крім того, Інструкцією № 162, що діяла у спірний період роботи позивача, унормовано, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника - прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення. У графі 4 трудової книжки зазначається підстава для внесення запису до трудової книжки - наказ (розпорядження) керівника підприємства, дата його видачі і номер. За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права. Водночас працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.
Як вбачається з копії паспорту, прізвище, ім`я, по батькові заявника « ОСОБА_1 ».
При цьому, ім`я заявника у трудовій книжці було записано помилково, а саме « ОСОБА_1 ».
Трудова книжка – це основний документ про трудову діяльність працівника, який підтверджує страж роботи її власника.
Слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 по справі №654/890/17 (провадження №К/9901/22832/18).
За цими нормативними актами до трудової книжки вносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата народження працівника, відомості про його роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а у разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення відомостей у трудової книжки виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.
10.07.2024 року ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина України, орган що видав 5140, в якому зазначено прізвище, ім`я, по батькові заявника « ОСОБА_1 ». 
ГУ ПФУ у Кіровоградській області при визначенні трудового стажу ОСОБА_1 не врахував час його праці, з 09.09.1979 по 27.03.1980 року, з 06.07.1982 по 01.11.1996 рік, оскільки титульну сторінку трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.1979 року завірено печаткою, яка не відповідає часу роботи заявника та не відповідає печатці при звільнені з першого місця роботи, а також у трудовій книжці ім`я заявника зазначено як « ОСОБА_3 », та не відповідає імені зазначеному у паспорті як « ОСОБА_4 ».
Варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.
Відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637, у судовому порядку встановлюється факт приналежності особі документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові чи прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.
Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Так як трудова книжка є правовстановлюючим документом, оскільки відповідно до записів, які містяться у ній визначається трудовий стаж і відбувається призначення пенсії, а за помилки допущені працівниками відділу кадрів працівник не повинен нести відповідальність, то суд погоджується з твердженням заявника про те, що єдиною можливістю встановити факт належності його трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.09.1979 року є звернення до суду з цією заявою, так як іншого способу встановити даний факт не існує.
Дослідивши у сукупності всі наявні у справі докази, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13 30, 43, 49, 84, 95, 175, 263, 267, 293, 294, 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , яка була заведена 15.09.1979 року, на ім`я (російською мовою) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя:          Є.М. Панасенко