УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/5233/25 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я. 
Номер провадження №33/4805/1063/26
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., представника потерпілого адвоката Майданика А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Криніна Ігоря Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2026 року, якою закрито провадження по справі за ст.124 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2026 року закрито провадження по справі за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно з постановою судді місцевого суду,  ОСОБА_1 13.08.2025 о 17:22:00 в м. Коростень, вулиця Грушевського, 74, керуючи автомобілем Renault Duster, н.з. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не переконався у безпеці, не надав перевагу у русі ТЗ Mercedes-Benz S 55 AMG L, н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, в подальшому автомобіль Mercedes-Benz здійснив зіткнення з стоячим автомобілем LADA Granta, н.з. НОМЕР_3 та припаркованим автомобілем Volrswagen, н.з. НОМЕР_4 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, порушив п.10.1 ПДР - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Також суд дійшов висновку про встановлення та підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст.124 КУпАП та його винуватість у цьому. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Кринін І.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. Не оспорюючи фактичні обставини вчинення ДТП, посилається на те, що суд першої інстанції змінив кваліфікацію правопорушення, а саме з п.16.3 ПДР, який ставився в провину, на п.10.1 ПДР, що призвело до зміни обвинувачення, від якого ОСОБА_1 не захищався. 
ОСОБА_1 та його захисник Кринін І.О. в судове засідання не прибули, хоча про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи не подавали, про поважність причин неявки не вказували. В даному випадку з боку суду було забезпечено реальну можливість взяти участь у судовому засіданні, в тому числі, за допомогою відеоконференцзв`язку із власних технічних засобів та реалізувати своє право на захист бути присутніми в судових засіданнях.
Потерпілий ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, та постанову місцевого суду залишити без змін. 
За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 та його адвоката Криніна І.О., а також інших потерпілих, що відповідає ч.6 ст.294 КУпАП, зважаючи на стислі строки розгляду справ такої категорії. 
Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки повний текст апелянт отримав лише 21.05.2026. 
Розглянувши клопотання про поновлення строку та враховуючи конкретні обставини справи, зокрема, дату отримання повного тексту постанови суду першої інстанції 21.05.2026, що підтверджується розпискою, і подачу апеляційної скарги 23.05.2026, тобто вкрай незначний пропуск строку апеляційного оскарження, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника потерпілого адвоката Майданика А.О., перевіривши доводи скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за порушення ним п.10.1 ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №422114 від 13.08.2025 вбачається, що ОСОБА_1 13.08.2025 о 17:22:00 в м. Коростень, вулиця Грушевського, 74, керуючи автомобілем Renault Duster, н.з. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не переконався у безпеці, не надав перевагу у русі ТЗ Mercedes-Benz S 55 AMG L, н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, в подальшому автомобіль Mercedes-Benz здійснив зіткнення з стоячим автомобілем LADA Granta, н.з. НОМЕР_3 та припаркованим автомобілем Volrswagen, н.з. НОМЕР_4 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Згідно з вказаним протоколом ОСОБА_1 ставилось у провину порушення п.16.3 ПДР, яка встановлювала, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Захищаючись від пред`явленого звинувачення у вчиненні правопорушення та спростовуючи свою вину у даній ДТП, під час судового розгляду місцевим судом було задоволено клопотання сторони захисту та призначено комплексне трасологічне фото-відео технічне та судово-автотехнічне дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до висновку судового експерта №КСЕ-19/106-25/21897 від 13.04.2026 було встановлено, що у заданій ДТС дії водія автомобіля Mercedes-Benz S 55 AMG L (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 не відповідали технічним вимогам п.12.4 та 12,9 (б) ПДР, що і перебуває у причинному зв`язку із виникненням даної ДТП. При цьому дії водія у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР не перебувають у причинному зв`язку із виникненням даної події ДТП.
У заданій ДТС в діях водія автомобіля Renault Duster (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 вбачається невідповідність дій технічним вимогам п. 10.1 ПДР, яка і перебуває у причинному зв`язку із виникненням даної ДТП. 
Той факт, що відповідно до висновку експерта, в діях обох водіїв було встановлено невідповідність дій вимогам ПДР, проте це не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та не спростовує його вини у вчинені адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, як вірно було встановлено судом першої інстанції. Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у заподіяній дорожній пригоді є правильними та ґрунтуються на результатах комплексної судової експертизи, які є переконливими та недвозначними, і дають можливість для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія ОСОБА_1 та зіткненням автомобілів. 
При цьому, апеляційний суд критично оцінює твердження сторони захисту з приводу того, що суд неправомірно перекваліфікував дії ОСОБА_1 та погоджується із судом першої інстанції про те, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 фактично є порушенням п.10.1 ПДР, що підтверджено висновком експерта, та його дії правильно кваліфіковано за ст.124 КУпАП, як первісно зазначено в протоколі.
При цьому, місцевий суд зауважив, що дії особи першочергово кваліфікуються відповідно до певної норми КУпАП, а не Правил дорожнього руху, тому незначне уточнення правової норми цих Правил не є зміною кваліфікації дії особи.
Апеляційний суд вважає, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до ст.251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
На уповноважену особу підрозділу поліції під час оформлення матеріалів ДТП покладено обов`язок зафіксувати всі обставини її скоєння з визначенням особи, яка за встановленими обставинами та з високим ступенем вірогідності вчинила адміністративне правопорушення, скласти стосовно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та надіслати його до суду.
Апеляційний суд звертає увагу, що в даній категорії справ про адміністративні правопорушення (ст.124 КУпАП), на патрульного поліцейського під час складення протоколу про адміністративне правопорушення покладено відмінну функцію ніж та, яку має виконати суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. До повноважень патрульного поліцейського не належить встановлення та остаточна оцінка всіх обставини, які зафіксовані у протоколі. Фактично на уповноважену особу підрозділу поліції покладена обмежена функція, а саме збирання та фіксація доказів стосовно обставин події, що відбулася.
Оцінку доказів патрульний поліцейський повинен здійснити такою мірою, як це потрібно для визначення ймовірної особи, дії якої містять ознаки складу адміністративного правопорушення. Висновки поліцейського є вірогідними та не мають для суду заздалегідь визначеного значення. Дії особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ймовірно містять ознаки адміністративного правопорушення, але остаточні висновки, зокрема й про дійсно винну у правопорушенні особу, має зробити виключно суд.
Оцінку доказів, зібраних та зафіксованих патрульним поліцейським, та правову кваліфікацію дій особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, встановлених на підставі цих доказів, здійснює суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, із залученням експерта і спеціаліста, а також за допомогою інших доказів.
Такий висновок апеляційного суду кореспондується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 22.01.2025 року (справа №335/6977/22, провадження №14-87цс24).
Суд першої інстанції під час встановлення винуватості ОСОБА_1 у заподіяній ДТП не перекваліфіковував його дії, а лише виклав у постанові висновки експерта, з посиланням на конкретний пункт ПДР (10.1), порушення якого перебуває у причинному зв`язку із виникненням даної аварії. 
Таким чином, слід констатувати, що на стадії апеляційного розгляду судом встановлені обставини, які не спростовують висновку місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не надано.
Також, апеляційний суд не погоджується з доводами захисту про неможливість встановлення вини ОСОБА_1 у зв`язку з закриттям провадження через закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП. 
Статтею 294 КУпАП передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.
Статтями 245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.
При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.
Пунктом 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи у вчинені такого правопорушення провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент складання протоколу та розгляду справи у суді строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою чи взаємовиключної обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчинені адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.
Отже, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.
При цьому апеляційний суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, вказаних у п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).
З урахуванням наведеного встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.
Отже, закриттю провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, обов`язково передує встановлення наявності або відсутності вини особи, оскільки лише на етапі вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, тобто після встановлення вини особи, суд перевіряє строки, передбачені ст. 38 КУпАП.
Судом першої інстанції було правильно встановлено винуватість ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та у зв`язку із спливом строків, передбачених ст.38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення, провадження у справі було закрито з нереабілітуючих підстав.
Враховуючи викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування чи зміні постанови суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Криніна Ігоря Олександровича, заявлене в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2026 року.
Апеляційну скаргу адвоката Криніна Ігоря Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: