Справа № 561/11/26 
Номер провадження 2/570/1099/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року 
Рівненський районний суд Рівненської області в особі: 

судді Красовського О.О. 
з участю:
секретаря судових засідань Захарук Г.Л.
представника відповідача - адвоката Кобилянської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ТОВ "Міжнародний альянс захисту кредиторів" до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и в :

Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання з повернення отриманих ним коштів, то представник позивача звернувся до суду та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів» заборгованість за договором № 010/3187/82/849601 від 11.03.2020 року; стягнути судові витрати (сплата судового збору) та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 06.01.2026 року справа була передана за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 05.02.2026 року справа була прийнята до провадження судді Красовського О., та призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 31.03.2026 року витребувано докази.
Справа призначалася на 31.03.2026, 11.05.2026, 15.06.2026.

11.05.2026 від представника позивача надійшла заява про підтримання наданого АТ «Райффайзен Банк» розрахунку заборгованості.
11.05.2026 року представницею відповідача - адвокатом Кобилянською О.О. подано відзив на позовну заяву. Заперечує позовні вимоги, посилаючись на відсутність у матеріалах справи копії кредитного договору№010/3187/82/849601 від 11.03.2020 року. Зазначає, що заявлена до стягнення сума заборгованостіза відсотками у розмірі 22 253, 24 грн. при основному боргу 10 000 грн. є економічно необґрунтованим та суперечить нормам цивільного законодавства. Також вказувала на відсутність доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором. У зв`язку із зазначеним просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
18.05.2026 року представником позивача подано відповідь на відзив. Представник позивача не погоджується із наведеними твердженнями представника відповідача. Зазначає, що вся офіційна кореспонденція направлялася на адресу місця реєстрації відповідача. Заявив про зменшення позовних вимог до поданого розрахунку АТ «Райффайзен Банк» та просить його врахувати при вирішенні справи.
15.06.2026 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. В поданому запереченні зазначено, що позивач вказав про зменшення позовних вимог, однак не зазначив суму коштів, яка має бути стягнута з відповідача. Також наголошує, що позивачем не уточнено, яким чином відбулося збільшення суми боргу за тілом кредиту з 10 000 грн. до 12645, 23 грн. З огляду на викладене представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а заяву про зменшення розміру позовних вимог вважати такою, що подана з порушенням вимог ЦПК України.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглядати без його участі.
Представник АТ «Райффайзен Банк» в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі.
В судове засідання відповідач не з`явився.
В судовому засідання представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Просить у задоволенні позову відмовити. Додала, що згідно договорів відступлення зазначається дата укладання договору 12.03.2020, а договір з банком був укладений 11.03.2020. тому вважає, що до нового кредитора не перейшло право вимоги за договором від 11.03.2020 № №010/3187/82/849601.  

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, щопозов підлягає до часткового задоволення із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. 

Обставини, встановлені при розгляді справи.
11 березня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3187/82/849601 шляхом підписання власноручним підписом відповідача. У подальшому кредитні кошти у розмірі 10 000 грн. були перераховані на поточний рахунок відповідача. Термін - на 48 місяців під 48,0% річних, дата повернення кредиту – 11.03.2024 р., а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені заявою-договором. 
Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором.
09 квітня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-31-F. Первісним кредитором було передано (відступлено) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новим кредитором прийнято належні Первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі божників.
Відповідно до договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020, право вимоги здійснюється щодо портфелей заборгованості в тому числі і до ОСОБА_1 за договором №010/3187/82/849601.
13 червня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» укладено договір відступлення права вимоги №13-06/24, яким первісним кредитором було передано (відступлено) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новим кредитором прийнято належні первісному кредитору права вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором №010/3187/82/849601.
01 квітня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів», укладено договір відступлення права вимоги № 010425, первісним кредитором було передано ( відступлено) новому кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників, для подальшого врегулювання простроченої заборгованості в тому числі і до ОСОБА_1 за договором №010/3187/82/849601
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача за розрахунками позивача за договором № 010/3187/82/849601 від 11.03.2020 р. становить 34 898,47 грн, яка складається з: 12 645,23 грн - тіло кредиту; 22 253,24 грн – відсотки.
З метою досудового врегулювання спору позивачем на зареєстровану адресу відповідача направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань №19047288-26 від 07.07.2025 року. Вказана вимога залишена відповідачем без реагування.
На виконання ухвали Рівненського районного суду Рівненської області про витребування доказів від 31.03.2026 АТ «Райффайзен Банк» листом від 09.04.2026 року № 81-15-9/6159-БТ надіслав суду виписку про рух коштів від дати підписання договору № 010/3187/82/849601 від 11.03.2020 року позичальником ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по дату відступлення прав вимоги по рахунках позичальника ОСОБА_2 ; витяг з реєстру боржників від 01.12.2020 до Договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020; розрахунок заборгованості за кредитним договором №010/3187/82/849601 від 11.03.2020 та акт приймання-передачі справи.
Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №010/3187/82/849601 від 11.03.2020 року, 23.07.2020 року відбулася зміна кредитного ліміту з 10 000 грн. на 10 906 грн. Заборгованість ОСОБА_1 складається з: 10 906 грн - за дозволеним овердрафтом; 1 739,23 грн. - за недозволеним овердрафтом; 16,58 грн. – відсотки.
Представник позивача вирішив зменшити позовні вимоги відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №010/3187/82/849601 від 11.03.2020 року, наданого АТ «Райффайзен Банк».

Щодо відступлення права вимоги за договорами факторингу.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 

Норми права щодо укладення договору. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України.

Норми права щодо виконання договору. 
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і, як наслідок, виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся до суду.
Між первісним кредитором та відповідачем укладений Кредитний договір, а саме заява про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», у письмовій формі з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.
Укладений договір відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови кредитування сторонами погоджені, що свідчить про добровільне волевиявлення сторін. Жодних претензій до кредитора з приводу його умов або укладення договору з порушеннями вимог закону, відповідач не пред`являв. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. 
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. 
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 

Норми права щодо нарахування відсотків.
Згідно із положеннями ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) також зазначила, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Висновки суду.
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Між первісним кредитором і відповідачем укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту № 010/3187/82/849601 від 11.03.2020 року, якою визначено розмір кредитного ліміту, строк кредитування, процентну ставку та порядок повернення кредиту. Вказана заява-договір містить усі істотні умови кредитного договору, а тому є належним доказом виникнення кредитних правовідносин між сторонами.
У розрахунку заборгованості, наданої позивачем та в окремих документах позивача дата договору № 010/3187/82/849601 зазначена «12.03.2020 року».
І це, на думку представника відповідача, має слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідач не укладав договір від 12.03.2020. 
Суд зазначає, що оскільки номер договору та сторони договору у наданих документах збігаються, а матеріали справи не містять доказів існування іншого договору, суд вважає таку невідповідність у датах договору позики як технічну описку, яка не впливає на зміст правовідносин між сторонами.
Позивач надав до суду копії зазначених документів, а відповідач не надав суду жодного належного доказу, що спростовують наявність кредитних відносин. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту. Судом таких доказів також не здобуто, що вказує на обґрунтованість позову.
Доказів повернення відповідачем за вказаним договором суми позики у повному розмірі матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.
Згідно розрахунку, наданого АТ «Райффайзен Банк», заборгованість за договором № 010/3187/82/849601 від 11.03.2020 року складає 12 661,81 грн., і саме цю суму просить стягнути позивач з відповідача. Тіло кредиту - 12645,23 грн., відсотки - 16,58 грн. 
Представник відповідача надала суду докази, згідно яких відповідач є військовослужбовцем. 
Згідно п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» нараховані відповідачеві відсотки у розмірі 16 грн. 58 коп. стягненню не підлягають. 

Судові витрати.
За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Реалізуючи своє право на отримання професійної правничої допомоги, 16.06.2025 р. року між адвокатом адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Альянс Правосуддя» та позивачем було укладено договір №1606/25-МАЗК про надання правової допомоги. У зв`язку з чим, представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 8 500 грн.
Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Саме наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд у постанові від 08.08.2024 р. у справі № 824/268/21 зазначив, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Однак до суду не було подано документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок, понесених позивачем, що є підставою для відмови у задоволені вимоги про відшкодування таких витрат.
Відповідно до змісту ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, то судові витрати (сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.) підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно заявлених позовних вимог (99,86%) у розмірі 3023,76 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в :

Позов ТОВ "Міжнародний альянс захисту кредиторів"до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості - задоволити частково. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний альянс захисту кредиторів» заборгованість за договором № 010/3187/82/849601 від 11.03.2020 року у розмірі 12 645,23 грн. та судовий збір у розмірі 3023 грн. 76 коп., а всього 15 668 (п`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 99 коп.
У задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний альянс захисту кредиторів» (код ЄДРПОУ 45161767, адреса вул. Ярославська, буд. 6, м. Київ, 04071).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 ).

Суддя Красовський О.О.