Справа № 308/14833/25

Р І Ш Е Н Н Я 
 І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
26 червня 2026 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - Бенца К.К.
при секретарі – Майор Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою Моторно (транспортного) страхового бюро України в особі уповноваженого представника Сечко С.В. до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України в особі представника позивача Сечко С.В. звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.11.2024 року о 13 год. 00 хв. в с. Паладь Комарівці, вул. Головна, 43 Ужгородського району Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «ВАЗ» , державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та «ВАЗ» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_2 . 
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2025 року у справі №308/18611/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АТ/5537630).
Представник зазначає, що водій пошкодженого транспортного засобу своєчасно звернувся до Позивача із Повідомленням про ДТП від 10.11.2024 року та з Заявою про виплату страхового відшкодування від 10.11.2024 року. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: 1) Звіт №163/11/2024 від 25.11.2024 року про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 211540, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова (VIN) – НОМЕР_4 ; 2) Наказу №3.1/4520 від 17.02.2025 року; 3) Довідки № 1 від 13.02.2025 року. Загальний розмір витрат МТСБУ складає: 93 274 (дев`яносто три тисячі двісті сімдесят чотири) грн. 35 коп.
Вказує, що позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 88 534 (вісімдесят вісім тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн. 35 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №4193 від 19 лютого 2025 року; в розмірі 4740 (чотири тисячі сімсот сорок) грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 944368 від 16 грудня 2024 року.
Представник позивача вказує на те, що оскільки на момент завдання шкоди Потерпілому цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст 38.2 Закону у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до Відповідача у розмірі: 93 274 (дев`яносто три тисячі двісті сімдесят чотири) грн. 35 коп.
Посилаючись на викладені обставини, на приписи п. 41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України, позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з  ОСОБА_1 (Адреса: АДРЕСА_1 , Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Моторне (транспортне) страхове бюро України (Адреса: 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, Код ЄДРПОУ 21647131, р/р НОМЕР_6 в АТ "Укрексімбанк", м. Київ) суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі: 93 274 (дев`яносто три тисячі двісті сімдесят чотири) грн. 35 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Позиція сторін справи: 
В судове засідання представник позивача не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Подав до суду заяву, відповідно до якої позовну заяву підтримує, просить її задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.
Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями які повернулися на адресу суду із відміткою Укрпошти «адресат відсутній» за №R067026810040 , №R067047528353 та №R067027231192 та з відміткою "вручено" за №R067182464705
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Зважаючи на викладене, суд розглянув справу у відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, докази поважності причин неявки не надав, мав можливість подати відзив на позовну заяву, проте не скористався наданими йому процессуальними правами.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заяви, клопотання: 
14.10.2025 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків.
29.10.2025 року представником позивача подано клопотання про долучення документів.
17.11.2025 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі.
16.12.2025 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі.
10.04.2026 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі.
15.06.2026 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі.
В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 10.10.2025 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 22.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.12.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.
Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або , крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Фактичні обставини справи:
Як встановлено судом, 08.11.2024 року о 13 год. 00 хв. в с. Паладь Комарівці, вул. Головна, 43 Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_7  порушив правила п.12.1 Правил дорожнього руху України, а саме: здійснив виїзд на зустрічну смугу та здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Lada Samara», номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2025 року у справі №308/18611/24 відповідача  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. 
Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На підставі наведеного, суд вважає, що вина відповідача  ОСОБА_1 у вчиненні 08.11.2024 дорожньо-транспортної пригоди встановлена та повністю доведена судовим рішенням і в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України доведення не потребує. 
Вищевказане ДТП, як стверджує позивач, призвело до завдання транспортному засобу марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_3 страхувальником якого є ОСОБА_2 механічних пошкоджень.
На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності співвласників наземних транспортних засобів», власником автомобіля марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2 було повідомлено Моторне (транспортне) страхове бюро України про подію, про що свідчить письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 10.11.2024 року.
Як встановлено судом цивільно-правова відповідальність водія  ОСОБА_1 на момент ДТП не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у зв`язку з чим за рахунок коштів фонду захисту потерпілих МТСБУ було відшкодовано ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем у розмірі 88534,35 грн., як виплата, що стверджується платіжною інструкцією №4193 від 19.02.2025 року .
Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи у вищевказаній ДТП ОСОБА_2 , яка є страхувальником автомобіля марки «ВАЗ» 211540 , номерний знак НОМЕР_3 була застрахована у страховій компанії ПрАТ «НАСК «ОРАНТА», поліс № АТ/5537630 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії з 12.08.2024 по 11.08.2025 р., що підтверджується даними полісу № АТ/5537630 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Судом встановлено, що транспортний засіб марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_3 на праві власності належить ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 .
Як встановлено судом, 10.11.2024 року ОСОБА_2 , який є власником автомобіля марки марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_3 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, із заявою про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до звіту №163/11/2024 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_3 від 25.11.2024 року складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_3 вбачається, що вартість матеріального збитку завданого з технічної точки зору власнику автомобіля ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_3 ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_9 , унаслідок його пошкодження в ДТП, яка мала місце 08.11.2024 року дорівнює ринковій вартості досліджуваного автомобіля до пошкодження і становить 94834,35 грн.
Як встановлено судом, 18.11.2024 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 було складено протокол огляду транспортного засобу марки ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_3 , згідно якого зазначено перелік пошкоджень пов`язаних з ДТП. Зазначено, що автомобіль потребує додаткового огляду в умовах СТО. 
Судом встановлено, що згідно ремонтної калькуляції №161/11/202 від 21.11.2024 року вартість ремонту автомобіля ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_3 становить 141 008,20 грн.
Судом встановлено, що згідно розрахунку вартості колісного транспортного засобу ВАЗ 21154 реєстраційний номер НОМЕР_3 в пошкодженому стані та розміру регламентної виплати від 07.02.2025 року розмір регламентної виплати становить 88 534,35 грн.
Наказом МТСБУ від 17.02.2025 року №3.1/4520 на підставі ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та довідки №1 від 13.02.2025 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, номер справи 110367, визначено сплатити на рахунок ОСОБА_2 , – 88534,35 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП. 
Згідно платіжної інструкції №4193 від 19.02.2025 року МТСБУ перерахувало ОСОБА_2 , страхове відшкодування згідно наказу №3.1/4520 від 17.02.2025 суму коштів в розмірі 88534,35 грн. 
Окрім того, позивачем були понесені додаткові витрати на визначення розміру шкоди (оплата послуг аваркома (експерта) по справі №110367) в розмірі 4740,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №944368 від 16.12.2024 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі – ЦК України), Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Згідно з ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
01.01.2025 року набрав чинності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX від 21.05.2024 року. На підставі цього, втратив чинність попередній Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV.
Відповідно до ч. 6 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX від 20.06.2024 року, договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами. На договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що укладені після набрання чинності цим Законом та набирають чинності після введення в дію цього Закону, поширюються вимоги цього Закону. Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами).
У зв`язку з цим, враховуючи дату укладення договору страхування між відповідачем та страховиком, які мали місце у 2024 році, при вирішені цієї справи суд застосовує положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, в редакції чинній на момент виникнення ДТП.
Страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством; (стаття 1 Закону України "Про страхування" в редакції на час виникнення спірних правовідносин). 
Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. 
Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння матеріальної шкоди. 
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону;
Статтею 1191 ЦК України та ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-IV передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.    Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.   Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За ч.1-2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.  Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:  1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;  2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;  3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
У даному випадку судовим рішенням (постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП) встановлено вину відповідача в ДТП , і відповідно, заподіяння шкоди майну власнику автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 , внаслідок неправомірних (винних) дій. Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у даному випадку нема. 
Відповідачем не доведено факт того, що шкоду транспортному засобу марки «ВАЗ», д.н.з.  НОМЕР_3 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія. 
Згідно п.п а п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;
Положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.
Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент скоєння пригоди не була застрахована, МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, а відтак до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. 
Судом встановлено, що Моторно (транспортним) страховим бюро України сплачено ОСОБА_2 у відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована у загальному розмірі 88534,35 грн. та понесені додаткові витрати на визначення розміру шкоди (оплата послуг аваркома (експерта) по справі №110367) в розмірі 4740,00 грн.      З урахуванням викладеного позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 88534,35 грн. та вартість послуг експерта в сумі 4740,00 грн. підлягають задоволенню. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. 
Щодо розподілу судових витрат
Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на висновки Суду щодо позовної заяви та задоволення позовних вимог , у порядку частин першої статті 141 ЦПК України, з відповідача за позовом на користь позивача підлягає стягненню фактично сплачений судовий збір за подання позовної заяви у сумі 3028,00 грн.
Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Судове засідання було призначено на 16.06.2026 року, дата складання повного судового рішення – 26.06.2026 року, а відтак датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення – 26.06.2026 року.
Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 -265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ч.1 ст. 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,- 
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України в особі уповноваженого представника Сечко С.В. до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою –задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місце знаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, код ЄДРПОУ 21647131) шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу в розмірі 88534 грн. 35 коп. та вартість послуг експерта в розмірі 4740,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місце знаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, код ЄДРПОУ 21647131) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) (місце знаходження м. Київ бульвар Русанівський бульвар , 8, код ЄДРПОУ 21647131 );
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 );
Дата складання повного тексту рішення суду – 26.06.2026 року.
Суддя Ужгородського 
міськрайонного суду К.К. Бенца