Справа № 761/704/26
Провадження № 2/761/7611/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Сіромашенко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Голуба О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року позивач інтереси якої представлені адвокатом Гончаруком А.П. звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь борг у розмірі 1 400 000,00 грн. 
Позов обґрунтовує тим, що 20.12.2024 позивач надала відповідачу в борг під розписку 1 400 000,00 грн., які відповідач зобов`язався повернути у строк до 20.12.2025. На момент подання позовної заяви відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів за договором позики. На момент подання позовної заяви відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів за договором позики. Оскільки відповідач гроші не повернув, він зобов`язаний сплатити суму боргу.За захистом свого порушеного права позивач звернулась до суду. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Сіромашенко Н.В.
Відповідно до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України судом направлений запит щодо місця реєстрації відповідача. 
Згідно відповіді № 2307909 від 04.02.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 05.02.2026 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.
Протокольною ухвалою суду від 14.04.2026 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача у судове засідання, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутністю та позивачки, позовні вимоги задовольнити та ухвалити відповідне рішення.
Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 20.12.2024 ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 400 000,00 грн, зобов`язавшись повернути борг у строк до 20.12.2025.
Передача та отримання зазначених сум підтверджується письмовими доказами, а саме розпискою від 20.12.2024.
Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України.
Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Відтак розписки відповідача, які посвідчують передання їй позивачем грошових коштів і містять вказівку на її зобов`язання повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, розцінюються судом як доказ укладення між сторонами договору позики.
За приписами частини 1 статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 ЦК України).
Відповідно до положень статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
З пояснень позивача, викладених у позовній заяві вбачається, що зобов`язання за договором позики позичальник ОСОБА_2 не виконав.
Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема, передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наведене означає, що повне виконання боржником позикового зобов`язання підтверджується наявністю у нього боргового документа або розписки позикодавця, а належним доказом часткового повернення позики можуть бути лише власноручна розписка кредитора або відповідні записи у борговому документі.
Дослідженням боргового документу (розписки від 20.12.2024) установлено, що жодних записів про часткове чи повне повернення позик у них немає, також суду не надано відповідних розписок позивача, у зв`язку з чим суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики.
За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже з огляду на результат розгляду справи суд покладає на відповідача судовий збір в сумі 14 252,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 400 000 (один мільйон чотириста тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 14 252 (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят дві гривні).
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.В. Сіромашенко