Справа № 686/8746/25
Провадження № 2/686/1735/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого-судді Мазурок О.В.
при секретарі Колісник Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в порядку ст.. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 356395 гривень 98 копійок, з яких: за кредитом 320218 гривень 40 копійок; по відсотках 21075 гривень 66 копійок; по комісії 15101 гривня 92 копійки. Також просить стягнути судові витрати в розмірі 4276,75 грн. сплаченого судового збору та 28577,08 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позову позивач вказав, що 16.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Сенс Банк`з метою отримання банківських послуг.
16.05.2023 року підписанням оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500770249 відповідач запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту.
Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», що укладений між ним та банком.
16.05.2023 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500770249 банк прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500770249 від 16.05.2023 року.
У додатку №1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.
Також сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача.
Документи були підписані позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «3692» шляхом направлення 16.05.2023 року на номер 380977469050 (що підтверджується довідкою про ідентифікацію, яка додається).
Таким чином, 16.05.2023 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладення угоди про надання кредиту №500770249, акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №500770249, додатком №1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту із наступними умовами: сума кредиту 320218,40 грн; процентна ставка -4,99% річних, тип ставки – фіксована; строк кредиту -120 місяців; дата повернення кредиту – 16.05.2033 року.
Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером №1749718876 від 16.05.2023 року, виписками по рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 здійснювати 3003460000022038005016883.
Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним.
Загальна заборгованість згідно з угодою №500770249 від 16.05.2023 року становить 356395,98 грн., з яких: за кредитом 320218,40 грн.; по відсотках 21075,66 грн.; по комісії 15101,92 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позову. 
Відповідач до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписки про вручення судової повістки, причина неявки відповідача суду не відома. Представник відповідача направив до суду письмові пояснення в яких вказав, що позивач не підтвердив виконання свого обов`язку щодо видачі коштів жодним належним і допустимим доказом, зокрема, первинними документами. Роздруківка меморіального ордеру № 1749718876 від 16.05.2023 року не містить необхідних реквізитів, що підтверджують виконання платником та проведення банком, зокрема підписів відповідальних осіб, відтисків печаток тощо. Разом з тим, вказане не підтверджує факт отримання Відповідачем кредитних коштів та наявності заборгованості у розмірі, який зазначає Позивач. При цьому, Відповідач стверджує, що жодних коштів за даним договором не отримував. Позивач зазначаючи, що заборгованість Відповідача утворилася саме за кредитним договором № 500770249, від 16.05.2023 р., АТ «СенсБанк» не надав суду вказаний договір, а надані докази не свідчать проте, що вони стосуються цього кредитного договору. Позовна заява містить лише загальну суму боргу, але не містить обґрунтований розрахунок сум, що стягуються. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не скріплений печаткою банку, не містить підпису керівника банку, головного бухгалтеру, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а отже не є належним доказом. Крім того, зазначає, що досудова вимога від 12.02.2025 року про усунення порушень не містить підтвердження повноважень представника ОСОБА_2 , на підписання та направлення досудових вимог. Докази отримання такої вимоги суду не надано. У зв`язку з тим, що позивачем не надано оригіналу кредитного договору № 500770249, а лише непідписані додатки до нього, тому відсутні підстави вважати, що між сторонами були погоджені умови кредитного договору.
Дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 16.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Сенс Банк» з метою отримання банківських послуг.
16.05.2023 року підписанням оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500770249 відповідач запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту.
Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», що укладений між ним та банком.
16.05.2023 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500770249 банк прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500770249 від 16.05.2023 року.
У додатку №1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.
Також сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача.
Документи були підписані позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «3692» шляхом направлення 16.05.2023 року на номер 380977469050 (що підтверджується довідкою про ідентифікацію, яка додається).
Таким чином, 16.05.2023 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладення угоди про надання кредиту №500770249, акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №500770249, додатком №1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту із наступними умовами: сума кредиту 320218,40 грн; процентна ставка -4,99% річних, тип ставки – фіксована; строк кредиту -120 місяців; дата повернення кредиту – 16.05.2033 року.
Укладення договору про надання споживчого кредиту №500770249 від 16.05.2023 року між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 підтверджується офертою на укладення відповідної угоди, в якій ОСОБА_1 вказав свої персональні дані, умови договору, суму кредиту 320218,40 грн., процентну ставку 4,99 % річних, строк кредиту 120 місяців, комісію за обслуговування кредиту. Кредит надається позичальнику для: повернення заборгованості за кредитним договором № 630986254 від 2018-05-01 року. Розмір – 131095,60 гривень, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий, відкритий в АТ «Сенс Банк»; повернення заборгованості за кредитним договором № 631672654 від 2021-05-31 року. Розмір – 189122,80 гривень, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_4 , відкритий, відкритий в АТ «Сенс Банк»; 
Підписанням електронним підписом оферти ОСОБА_1 засвідчив отримання всієї інформації про умови кредитування.
Акцептом на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500770249 . АТ «Сенс Банк» підтвердив згоду на пропозицію (оферту) укласти договір на таких умовах, всі істотні умови договору, наведені в оферті, наявні в акцепті АТ «Сенс Банк».
Такий спосіб укладення угоди відповідає нормам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» і цілком підтверджує укладення договору про надання споживчого кредиту №500770249 від 16.05.2023 року між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 . 
Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером №1749718876 від 16.05.2023 року, виписками по рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 здійснювати 3003460000022038005016883.
Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним.
Загальна заборгованість згідно з угодою №500770249 від 16.05.2023 року становить 356395,98 грн., з яких: за кредитом 320218,40 грн.; по відсотках 21075,66 грн.; по комісії 15101,92 грн.
12.02.2025 року АТ «Сенс Банк» направило ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень, вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання цієї вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання – достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 356395,98 грн. 
Так, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). 
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). 
За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач не спростував достатніми та допустимими доказами факт підписання ним в електронній формі оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500770249 та акцепту банком пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500770249 від 16.05.2023 року.
Також ОСОБА_1 не подав до суду жодних доказів, які б спростовували факт отримання ним 320218,40 грн. кредитних коштів від АТ «Сенс Банк» 16.05.2023 року, не обґрунтовував та не доводив набуття цих коштів від АТ «Сенс Банк» з інших правових підстав, не спростував розрахунок заборгованості, поданий банком.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова від 14.07.2020 року в справі №367/4970/13-ц), заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, процесуальним обов`язком боржника є надання до суду доказів, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором, так і розмір боргу.
Водночас згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 02.10.2018 року (справа №910/18036/17), від 23.10.2019 року (справа № 917/1307/18) вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21).
Пунктом 1 Кредитного договору встановлено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода. Комісійна винагорода, сплачується позичальниклом щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів.
Обслуговування кредитної заборгованості включає розгляд заявки на отримання кредиту, аналіз його платоспроможності, операційне супроводження кредиту на етапі його надання, надання можливості користування системою дистанційного обслуговування, надання послуг з розрахунку суми чергового платежу за угодою у випадку дострокового часткового повернення кредиту, здійснення інформування про неналежне виконання зобов`язань з повернення кредиту, надання інформації по рахунках, надання довідок щодо стану заборгованості або про закриття кредиту.
Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору стосовно сплати комісійної винагороди щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 0,10%, 1,00% та 1,50 % від суми кредиту, є нікчемними.
Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за комісією згідно кредитного договору 16.05.2023 року є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що слід стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованості по кредитному договору в розмірі 341294 гривні 06 копійок, з яких: за кредитом - 320218, 40 грн., по відсоткам – 21075,66 грн . 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 4095 гривень 53 копійки сплоченого судового збору.
Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 525,526, 612, 1048,1049,1050 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , який проживає в АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства «СЕНС БАНК», юридична адреса: вул. Велика Васильківська, 100 м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 23494714, заборгованість по кредитному договору в розмірі 341294 гривні 06 копійок та 4095 гривень 53 копійки сплоченого судового збору.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня складання повного тексту судового рішення апеляційної скарги .
Повний текст рішення складено 01.06.2026 року.

Суддя: