Справа № 464/5910/24 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/2295/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 червня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О. 
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Просто Мані» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Просто Мані» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивували тим, що 05 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Просто Мані» та ОСОБА_1 укладено договір № 05-07-21-01-27/4121_LV про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту з подальшими змінами та доповненнями, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 500 000 грн, що на дату підписання договору становить 18 241.51 доларів США на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності т забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 42 % річних та інші нараховані суми на умовах та в строки, встановлені цим договором.
Зобов`язання щодо повернення позики та сплаті встановлених платежів відповідачка не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 499 506.28 грн, а за нарахованими процентами 368558.59 грн.
Умовами договору додатково передбачено, що у разі збільшення курсу НБУ продажу долара США, проценти та сума позики, що підлягає сплаті позичальником на користь кредитодавця, збільшується на суму девальвації за передбаченою договором формулою, що складає 218983,55 грн – на тіло кредиту та 161 576,09 грн – на проценти.
З наведених підстав просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Просто Мані» заборгованість за договором № 05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року в розмірі 1248624,51 грн. 
Заочним рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Просто Мані» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Просто Мані» заборгованість за кредитним договором №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року в розмірі 959 479.01 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 499506,28 грн; суми девальвації нарахованої на тіло кредиту в розмірі 218 983,55 грн; заборгованості по відсотках в межах строку кредитування в розмірі 167539,73 грн; суми девальвації на нараховані відсотки в розмірі 73449,42 грн, судові витрати в розмірі 14392,19 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 березня 2025 року оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст. 175 ЦПК України, а саме, вона не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету як позивача, так і відповідача, в ній не зазначено докази, що підтверджують виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а крім того, не вказано щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, що є підставою для залишення такої без руху, відтак провадження у справі відкрито передчасно. 
Суд безпідставно не продовжив їй строк підготовчого провадження, незважаючи на те, що вона не отримувала ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, чим порушено її процесуальні права.
Зазначає, що не змогла належним чином виконати умови кредитного договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року через скрутне матеріальне становище, оскільки з серпня 2021 року вона втратила роботу та засоби для існування, маючи на утриманні батька похилого віку, однак частково визнає наявну у неї заборгованість, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 467078.10 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 167539.73 грн, проте категорично заперечує щодо стягнення з неї 218983.55 грн девальвації, нарахованої на тіло кредиту, та 73449.42 грн девальвації, нарахованої на відсотки, тому що курсові різниці застосовуються виключно у фінансовій звітності підприємств при веденні бухгалтерського обліку.
Кредитні кошти надавалися виключно в національній валюті, а у договорі не визначено їх еквівалента в іноземній валюті. 
Крім того, в матеріалах справи відсутній обґрунтований розрахунок девальвації за кредитним договором №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року з обов`язковою його прив`язкою до офіційного курсу НБУ, а наданий позивачем загальний розрахунок заборгованості містить очевидні суперечності щодо нарахування суми девальвації
Просить заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Просто Мані» заборгованість за кредитним договором №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року в розмірі 634617,83 грн, з яких 467078.10 грн – заборгованість за тілом кредиту, 167539.73 грн – заборгованість за відсотками в межах строку кредитування, 9552 грн – витрати по сплаті судового збору.
Розгляд справи в суді апеляційної інстанції призначався на 30 жовтня 2025 року, 15 січня 2026 року, 26 березня 2026 року та 28 травня 2026.
Судові засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 березня 2025 року, призначені на 30 жовтня 2025 року, 15 січня 2026 року та 26 березня 2026 року відкладено за клопотанням ОСОБА_1 
28 травня 2026 року ОСОБА_1 подала чергове клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи тим, що з 23 серпня 2024 року перебуває в Республіці Польща, однак не може взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Оскільки ОСОБА_1 в судові засідання суду апеляційної інстанції не з`являлася, неодноразово подавала клопотання про відкладення розгляду справи, проживаючи за кордоном, не зверталася з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання не підлягає до задоволення. 
В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи предмет спору, складність справи, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів ухвалила проводити розгляд справи без участі сторін.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 22 червня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що 05 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Просто Мані» та ОСОБА_1 укладено договір № 05-07-21-01-27/4121_LV про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Згідно з п. 1.1. договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року за цим договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у сумі 400 000 грн на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 42% річних та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлені цим договором. За домовленістю, з метою встановлення однакових для сторін початкових даних при вирішенні питань щодо належного виконання договору, розрахунку кредитного ризику, розрахунку співвідношення між наданими грошовими коштами та вартістю майна, що передане в (застави; закладу; іпотеки), сторони погодили, що курс долара США, що встановлений НБУ, складає 27.4121 грн за 1 долар США.
Пунктом 1.3. договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит з цільовим призначенням – для створення бізнесу.
Згідно з п. 1.4. договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 рокув якості забезпечення своїх зобов`язань за цим договором позичальник надає в іпотеку кредитодавцю нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 1.5 договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року кредит надається строком на 365 днів від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 05 липня 2021 року по 04 липня 2022 року.
Кредит надається позичальнику згідно заяви позичальника шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок (рахунки) вказані позичальником у заяві (п.п. 1.6., 3.1. договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року).
Згідно з п. 1.8.2. договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року проценти за користування кредитом 41,88 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 167 539.73 грн (у грошовому виразі).
В пункті 1.10. договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року сторони домовилися, що позичальник приймає на себе ризик девальвації національної валюти – гривні відносно іноземної валюти – долара США. У разі збільшення курсу (вартості) долара США, що встановлений НБУ на момент укладання цього договору, сума позики, відсотки, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитодавця збільшуються на суму девальвації гривні до долара США за формулою: СД = С*(К2-К1)/К1, де СД – сума девальвації; С – сума відсотків, визначених в гривнях в графіку платежів на дату сплати відсотків або сума позики для цілей повного погашення; К1 – курс долара США, що встановлений НБУ на момент укладення договору; К2 – курс долара США, що встановлений НБУ на день здійснення платежу. У випадках повернення суми позики, для розрахунку суми девальвації К2 приймає значення курсу долара США, встановленого НБУ на день здійснення платежу.
Пунктом 1.11. договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року передбачено, що сума процентів та сума позики, збільшені на суму девальвації, сплачуються одночасно з поверненням суми позики та/або процентами за користування позикою відповідно до умов договору та графіку платежів визначеного додатком № 1 до даного договору.
Повернення позики позичальник здійснює у строки, визначені цим договором, відповідно до графіку платежів, наведеного в додатку № 1 до цього договору (п. 3.2. договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року).
Згідно з п. 3.6. договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року проценти за користування позикою з урахуванням суми девальвації підлягають сплаті позичальником щомісяця, кожного 10 числа, за попередній календарний місяць.
Відповідно до п. 9.1. договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 04 липня 2022 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.
Позичальник засвідчує, що умови договору є розумними, справедливими добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків кредитодавця та позичальника. (п. 9.14. договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року).
Графіком платежів, що є додатком № 1 до договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року передбачені періоди, дати та розмір чергових платежів на виконання умов договору.
Крім того, в графіку платежів зазначено, що за умови його дотримання загальна вартість кредиту складає 567539.73 грн, з яких 400 000.00 грн – сума кредиту, 167539.73 грн – проценти за користування кредитними коштами.
13 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Просто Мані» та ОСОБА_1 укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року, зокрема, змінено суму кредиту, яку зобов`язується надати кредитодавець до 500 000 грн, при цьому встановлено, що сума, що надається кредитодавцем позичальникові становить 100 000 грн, а загальна сума неповернутої позики складає 499 506.28 грн. 
Крім того, встановлено проценти за користування кредитом 23.64 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 118 058.31 грн (у грошовому виразі).
Отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується платіжними інструкціями від 05 липня 2021 року та від 13 грудня 2021 року (т. 1 а.с. 24-29).
27 травня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Просто мані» надіслало ОСОБА_1 повідомлення-вимогу № 270524/2 про повернення суми заборгованості за договором №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року, в якій повідомило, що станом на 17 травня 2024 року заборгованість за кредитним договором становить 1 248 624,51 грн, з яких 499 506.28 грн – заборгованість за тілом кредиту, 368 558.59 грн – заборгованість за процентами, 218 983,55 грн – сума девальвації, нарахована на тіло кредиту, 161576.09 грн – сума девальвації нарахована на проценти, та вимагало протягом 30 днів з моменту направлення цього листа сплатити заборгованість за наданими реквізитами.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за договором №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року така становить 1 248 624,51 грн, з яких 499 506.28 грн – заборгованість за тілом кредиту, 368 558.59 грн – заборгованість за процентами, 218 983,55 грн – сума девальвації, нарахована на тіло кредиту, 161576.09 грн – сума девальвації нарахована на проценти.
При цьому, проценти за користування кредитними коштами нараховувалися до 17 травня 2024 року.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Оскільки умови договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 рокупередбачали надання у користування кредитних коштів на 365 днів, строк кредитування закінчився 04 липня 2022 року, тому подальше нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування є безпідставним.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Просто мані» процентів за користування кредитними коштами за період з 05 липня 2021 року до 04 липня 2022 року в розмірі 167 539.73 грн.
Пунктом 1.10 договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року передбачено, що позичальник приймає на себе ризик девальвації національної валюти гривні відносно іноземної валюти – долара США.
Сторони добровільно узгодили, що у разі збільшення курсу НБУ продажу долара США, відсотки, сума позики, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитодавця, збільшуються на суму девальвації, визначених за відповідною формулою, що передбачена умовами договору.
У випадку повернення суми позики, для розрахунку суми девальвації застосовується курсу продаж долара США, встановлений НБУ на день здійснення платежу.
Сума процентів та сума позики збільшені на суму девальвації, сплачуються одночасно з поверненням суми позики та/або процентами за користування позикою відповідно до умов договору та графіку платежів, визначених додатком № 1 до договору. 
Сторони домовилися, що при розрахунку відсотків за користування позикою береться до уваги курс продажу долара США, що встановлений НБУ. 
Підписавши договір №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року та заяву на отримання кредиту ОСОБА_1 погодилася з усіма його умовами, зокрема і щодо нарахування суми девальвації, на яку збільшується сума процентів та сума позики, вважаючи такі умови договору розумними, справедливими, добросовісними та такими, що не містять дисбалансу прав та обов`язків сторін, про що прямо зазначено у пункті 9.14 договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року.
Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 отримала грошові кошти у кредит для створення бізнесу, а не на споживчі потреби.
Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, ОСОБА_1 , всупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України, не спростувала наданий позивачем розрахунок нарахованих сум девальвації та не навела власний розрахунок заборгованості, а відтак не знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи обґрунтованого розрахунку девальвації.
При цьому, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 визнає наявність у неї заборгованості за тілом кредиту в розмірі 499 506.28 грн та за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 167539,73 грн.
Таким чином, задовольняючи частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Просто Мані» до ОСОБА_1 про стягнення суми девальвації, нарахованої на тіло кредиту, та суми девальвації на нараховані відсотки, суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази, умови кредитного договору, добровільно узгоджені сторонами, та надавши їм належну правову оцінку, дійшов загалом обґрунтованого висновку про те, що з відповідачки на користь позивача підлягають до стягнення сума девальвації, розрахована відповідно до формули, зазначеної у пункті 1.10 договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року, виходячи з непогашеного тіла кредиту – 218 983,55 грн, а також суми девальвації на нараховані у межах строку кредитування відсотки - 14392,19 грн, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2026 року у справі № 464/7007/24.
Доводи апеляційної скарги щодо невиконання умов договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року через скрутне матеріальне становище не свідчать про відсутність підстав для стягнення заборгованості за девальвацією, нарахованою на суму тіло кредиту, та девальвацією нарахованою на проценти, оскільки кредитні кошти отримано відповідачкою з метою створення бізнесу, а відтак вона повинна була враховувати ризики, пов`язані з можливим неповерненням кредиту.
Покликання апелянта на те, що кредитні кошти надавалися виключно в національній валюті, а у договорі не визначено їх еквівалента в іноземній валюті, спростовуються умовами договору №05-07-21-01-27/4121_LV від 05 липня 2021 року, зокрема, в пункті 1.1. сторонами погоджено курс долара США з розрахунку 27,4121 гривень за 1 долар США для належного виконання умов договору.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 березня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 22 червня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.