ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/9748/25
Провадження № 2-а/362/12/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.04.26 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участі секретаря Тельнової О.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
в с т а н о в и в:
Через систему «Електронний суд» звернувся ОСОБА_1 до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви, просить визнати протиправною та скасувати постанову № R243775 від 08 грудня 2025 року, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Судові витрати покласти на відповідача.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 08.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову №R243775 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Розгляд справи відбувся без участі позивача, надати пояснення та скористатися правовою допомогою позивачу надано не було. Повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 не отримував, жодних документів про її отримання не підписував, поштовим відправленням повістку не отримував. Будь-які докази про відмову від отримання повістки, фото- чи відеофіксація вручення, а також інші докази які підтверджували б факт належного вручення повістки позивачу, відповідачем не надано. Також, відповідачем не доведено факту належного вручення повістки позивачу що є обов`язковою умовою для покладення обов`язку з`явитися до ТЦК та СП та підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Про існування постанови позивач дізнався з електронного сервісу «Резерв +». Протокол про адміністративне правопорушення щодо позивача не складався, постанова винесена з порушеннням встановленого законом порядку. Крім того, 11.08.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача оголошено в розшук, оскаржувану постанову винесено після спливу тримісячного строку, встановленого статтею 38 КУпАП.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 10-12).
22.12.2025 року через систему Електронний суд» ОСОБА_1 подав заяву на усунення недоліків із уточненою позовною заявою.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3  подати до суду належним чином засвідчену копію постанови від 08.12.2025 року №R243775 і всіх документів (відомостей), на підставі яких винесена зазначена постанова, а також докази отримання (направлення та вручення) вказаної постанови  ОСОБА_1 (а.с. 22).
20.01.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вважає позовні вимоги необгрунтованими, такими, що грунтується на завідомо неправдивих даних позивача, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що згідно Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який триває і по даний час. Отже, з моменту вчинення правопорушення, а саме, з 10.07.2025 року, діяв особливий період. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 був поданий на оповіщення шляхом формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за формою, встановленою чинним законодавством. Під час здійснення оповіщення 02.07.2025 групою оповіщення було складено акт про відмову в отриманні повістки. Позивач у визначену дату 10.07.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, причини неявки не повідомив, чим порушив ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487. У подальшому, 08.12.2025 року позивач через електронний кабінет військовозобов`язаного подав заяву, в якій він не оспорює допущене правопорушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Тому відповідачем не було порушено порядок, права позивача, а також права на правову допомогу. Відповідно до абз. 7 ст. 258 КУпАП протокол не складався, оскільки була подана відповідна заява ОСОБА_1 , в якій він не оспорює допущене правопорушення. Постанова від 08.12.2025 була винесена у відповідності з вимогами ст. 279-9 КУпАП за допомогою засобів Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів №R243775 з накладенням електронного підпису начальника  ІНФОРМАЦІЯ_4 . В паперовому вигляді постанова не виноситься. Оскаржувана постанова відображається в електронному кабінеті призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Відповідач також зазначає, що оскаржувана постанова була винесена не пізніше одного року з моменту вчинення правовопрушення (10.07.2025 року), тому строки, визначені ст. 38 КУпАП не порушені. Відповідач вказує, що позовна заява подана з порушенням строку на оскарження, а саме, 19.12.2025 року (а.с. 30-36).
Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1-5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що 02.07.2025 року групою оповіщення складено акт про відмову в отриманні повістки, відповідно до якого зазначено, що 02.07.2025 року на виконання вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» група оповіщення, прибувши за адресою: АДРЕСА_1 , залишили в дверях повістку по виклик ОСОБА_1 для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ОСОБА_2 ) на 10.07.2025 о 09:00 (а.с. 40).
08.12.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову №R243775 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою встановлено, що за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавста про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вказаними діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення в розмірі 17000,00 грн. (а.с. 39).
Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Положеннями статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Положеннями статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Порядком оранізації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, зазначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів (пп.2 п. 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заперечується факт оповіщення його про необхідність прибуття на 10.07.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , повістки він не отримував. 
При цьому, відповідач наполягає на тому, що позивач був у встановленому законом порядку повідомлений про необхідність прибуття, шляхом формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за формою, встановленою чинним законодавством. 
З матеріалів справи вбачається, що виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 був здійснений шляхом залишення повістки у дверях за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про відмову отримання повістки.
Порядок виклику громадянина під час мобілізації до територіального центру комплектування та соціальної підтримки врегульований Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. № 560 (далі – Порядок від 16.05.2024 р. № 560).
Відповідно до положень пункту 41 Порядку від 16.05.2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відповідно до змін, які були внесені постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 08.10.2024 до Правил надання послуг поштового зв`язку, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.
У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
З наявних матеріалів справи доказів вбачається, що підпис позивача в розписці повістки відсутній, залишення повістки у дверях квартири, не є належним повідомленням позивача про виклик до ТЦК та СП та не свідчить про відмову ОСОБА_1 в отриманні повістки.
Пунктм 40 Поріядку №560 визначено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.
Разом з тим, доказів ведення відеофіксації із застосуванням технічних приладів під час вручення повістки позивачу відповідачем не надано, посилань на здійснення такої відеофіксації не наведено. В акті від 02.07.2025 року свідки події відсутні. Засобами поштового зв`язку дана повістка на адресу позивача не надсилалась, доказів протилежного відповідачем не наведено.
Посилання на те, що 08.12.2025 року позивач через електронний кабінет військовозобов`язаного подав заяву, в якій він не оспорює допущене правопорушення та згоден на його притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, не підтверджене належними та обгрунтованими доказами.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність доказів, які б дали можливість поза розумним сумнівом встановитифакт належного оповіщення позивача про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 10.07.2025 о 09 год. 00 год.
Таким чином, неприбуття позивача ІНФОРМАЦІЯ_5 та СП_не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки не встановлено порушення позивачем правил військового обліку в частині прибуття за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з огляду на відсутність належного виклику.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого відносно позивача рішення. Проте, належними та допустимими доказами відповідач не підтвердив порушення позивачем Правил військового обліку та відповідно правомірність притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, з огляду на що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
На користь позивача відповідно до частин першої та шостої статті 139 КАС Україні суд стягує з відповідача судові витрати зі сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись статею 19 Конституції України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. № 560, статею 210-1 КУпАП, статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд, 
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову № R243775 від 08 грудня 2025 року, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП визнати протиправною та скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНКОПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
Текст рішення складено 27.04.2026 року.
Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко