Справа № 452/503/26
Провадження № 2/455/431/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

05 травня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді Пошивака Ю.П.,
секретар судового засідання – Сенета Г.Н.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №452/503/26 за позовною заявою  ОСОБА_1 до Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права права власності на майно в порядку спадкування за законом –

В С Т А Н О В И В:

13.02.2026 року ОСОБА_1 звернулася до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права права власності на майно в порядку спадкування за законом.
Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала у будинку АДРЕСА_1 , який вона побудувала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно - житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .
Зазначила, що інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадкове майно після смерті бабусі немає.
15.09.2025 року вона звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав на належний їй будинок, однак проаналізувавши подані нею документи, приватний нотаріус Самбірського районного нотаріального округу Кульчицький А.І. відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документів на підтвердження її постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та доказів своєчасного її прийняття, а також відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке належала спадкодавцю на праві власності та рекомендовано звернутися до суду.
Вважає, що вона, як єдина спадкоємиця після смерті бабусі, має законні підстави для прийняття спадщини, так як на момент смерті спадкодавця вона фактично проживала разом із бабусею у її житловому будинку, розташованому в с.Дністрик, без реєстрації місця проживання, протягом тривалого часу здійснювала постійний догляд за нею. Інших родичів, які могли б постійно проживати разом зі спадкодавцем та здійснювати за нею догляд, бабуся не мала.
Просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2026 року цивільну справу передано за територіальною юрисдикцією до Старосамбірського районного суду Львівської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.
Ухвалою судді від 10.03.2026 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 11 годину 30 хвилин 31.03.2026 року.
Ухвалою суду від 31.03.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 30 хвилин 05.05.2026 року.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 31.03.2026 року на електронну адресу суду надійшла заява від позивачки ОСОБА_1 , в якій вона просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 30.03.2026 року до суду надійшла заява за підписом ОСОБА_4 , в якій він просив розгляд справи провести без участі представника Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частина 2 наведеної статті містить перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право. Причому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Разом з тим, право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст.ст. 66, 69 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Стебник Львівської області. 13.01.2011 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області у зв`язку з чим змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 , виданим 13.01.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області (а.с.7).
З повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 26.11.2019 року Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області відомо, що батьками позивачки є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.6).
З свідоцтва про народження ОСОБА_8 (а.с.8), відомо, що його батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 55 років в м.Дрогобич, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 23.02.2019 року Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.9).
Також з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 09.06.2021 року Виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 у віці 86 років в с.Дністрик Самбірського району Львівської області (а.с.11), а ще раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 у віці 76 років в с.Дністрик Самбірського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 14.01.2009 року Ріп`янською сільською радою Старосамбірського району Львівської області (а.с.10).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно.
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №84770536 відомо, що спадкова справа за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1  не заводилася.
З довідки Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області №797 від 05.08.2025 року відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті, згідно погосподарської книги №1 за 2016-2023 рр. номер о`єкта по господарського обліку 01-0073-1, не було зареєстровано нікого у АДРЕСА_1 . Від її імені виконавчий комітет Ріп`янської сільської ради посвідчував заповіт 21.09.20212 року, про що зареєстрованого в реєстрі №47 (а.с.13).
З довідки Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області №798 від 05.08.2025 року відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно являлася головою домогосподарства по АДРЕСА_1 , який побудовано до 1992 року (а.с.14).
Актом обстеження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 05.08.2025 року встановлено, що за вищевказаною адресою проживала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також з нею на день смерті проживала її онучка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка доглядала за нею та утримувала її до дня смерті і провела поховання бабусі за свої кошти (а.с.16).
З листа приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кульчицького А.І. №177/02-14 від 15.09.2025 року відомо, що 15.09.2025 року до приватного нотаріуса звернулася ОСОБА_1 з наміром подати заяву про видау свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і до дня смерті була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 . Однак, ОСОБА_1 не надано доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та своєчасного прийняття спадщини, а також не подано заяву про прийняття спадщини до закінення шестимісяного строку з дня смерті спадкодавця, тому їй було відмовлено у подачі такої заяви і запропоновано звернутися до суду (а.с.12).
З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду у справі № 227/3750/19 від 22.09.2021 та інші).
Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно з статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, при його недотриманні, відповідно до ст.1272 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до пункту 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.
Згідно із пунктом 2.4. Глави 10 Порядку у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.
Пунктом 4.9. Глави 10 інструкції визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд вважає за необхідне зазначити, що зверненню до суду ОСОБА_1 з указаним позовом має передувати вирішення питання про видачу ОСОБА_1 нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Разом з тим, ОСОБА_1 не надала суду належних та достовірних доказів, які б свідчили, що вона зверталась до державної нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_2 , ба більше, спадкова справа після смерті останньої не заводилася.
Відповідно до статті 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Отже, в матеріалах справи має бути обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Як встановлено судом, позивачкою ОСОБА_1 не надано до суду належних та достовірних доказів, які б свідчили, що вона зверталась до нотаріальної контори саме із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , а лист-відповідь приватного нотаріуса Кульчицького А.І. Самбірського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №77/02-14 від 15.09.2025 року не свідчить про відмову позивачці у видачі такого свідоцтва.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 (справа №702/61/20).
Важливо знову підкреслити, що законодавством визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину (глава 89 ЦК). Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 року по справі № 175/654/22 висловив правову позицію, згідно з якою питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
У пункті 1 частині 2 статті 16 ЦК передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права. Додатково серед способів захисту саме права власності виокремлено захист права власності (стаття 392 ЦК). Так, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Позивачка при зверненні до суду із позовом про визнання права власності на спадщину, посилається саме на статтю 392 ЦК.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.12.2019 року по справі № 522/1029/18 роз`яснила, що відповідно до статті 392 ЦК особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Передумовою для застосування статті 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права (пункти 106, 107). 
Для того аби можна було вважати доведеним, що спадкоємець вичерпав можливості для нотаріального оформлення спадщини – отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач повинен довести, що він з об`єктивних причин не має можливості виконати усі вимоги нотаріуса, необхідні для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину.
Право власності на спадкове майно може бути визнане лише за тими спадкоємцями, які в установлені законом строк та спосіб прийняли спадщину. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Вказані висновки відображені у постанові ВС від 03.04.2024 року по справі № 689/572/23.
Таким чином, суд приходить до висновку, що звернення до суду моменту є передчасним, і в такому випадку суд мав би підміняти органи нотаріату, що не відповідає вимогам закону.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1220, 1268, 1269 ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права права власності на майно в порядку спадкування за законом - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Пошивак Ю.П.