Номер провадження: 22-ц/813/3956/26 
Справа № 522/6726/25-Е
Головуючий у першій інстанції Чорнуха Ю.В.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Державний заклад «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д Ушинського»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д Ушинського»
на додаткове рішення Приморського районного суд міста Одеси від 25 листопада 2025 року
за заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Голуб Анастасії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д Ушинського» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д Ушинського» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в обґрунтування якого зазначив, що 22.03.2022 року між Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» та ОСОБА_1 укладено контракт, відповідно до умов якого ОСОБА_1 призначено на посаду проректора з соціально-гуманітарної та науково-педагогічної роботи Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» на строк з 22.03.2022 року до 21.03.2027 року. 

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д Ушинського» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнив частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ ректора Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» від 03.03.2025 № 129-ос «Про звільнення ОСОБА_2 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді проректора з міжнародної, соціально-гуманітарної та наукової-педагогічної роботи Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського».
Стягнуто з Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.03.2025 до дати ухвалення рішення у справі, 24.10.2025, - 238386,33 гривень, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Стягнуто з Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Короткий зміст вимог

30.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС представник позивача ОСОБА_1 адвоката Голуб Анастасія Сергіївна подала заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №522/6726/25-Е, у якій представник позивача просила винести додаткове рішення, яким стягнути з Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 гривень. На підтвердження заявлених вимог представник ОСОБА_1 – адвокат Голуб А.С. долучила до матеріалів заяви: копію договору про надання правничої допомоги №033/2025 від 03.03.2025; копію розрахунку вартості послуг (Додаток до Договору від 03.03.2025 №033/2025); копію акту наданих послуг №1/33 за договором про надання послуг від 03.03.2025 №033/2025.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Додатковим Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2022 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Голуб Анастасії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д Ушинського» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – задоволено частково.
Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі № 522/6726/25-Е за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Стягнуто з Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500,00 гривень (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Державний заклад «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д Ушинського» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржуване додаткове рішення та прийняти по справі № 522/6726/25-Е нове рішення, яким у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Голуб А.С. про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що представником позивача у позовній заяві було зазначено, що орієнтовний розрахунок вартості витрат на професійну правничу допомогу складає 30 000 грн і до закінчення розгляду справи по суті позивач доказів понесення відповідних судових витрат не надав, а подав ці докази (угода про надання професійної правничої допомоги, акт) тільки з заявою про ухвалення додаткового рішення. При цьому, акцентується увага, що заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу не містить жодного обґрунтування поважності причин неподання таких доказів до закінчення розгляду справи по суті, особливо договору про надання правової допомоги № 033/2025 від 03 березня 2025 року та додатку до цього договору - розрахунку вартості послуг, які існували ще до подачі позовної заяви.
Також, в скарзі наголошується, що представником позивача до закінчення розгляду справи по суті не було зроблено жодних заяв про намір надати докази витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення судом, не кажучи уже про заяву з обґрунтуванням поважності причин неподання таких доказів до закінчення розгляду справи по суті.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване додаткове рішення залишити без змін. 
В обґрунтування відзиву посилається на те, що у судовому засіданні, яке відбулось 15.10.2025 року, представником позивача додатково зазначалось про намір стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у разі задоволення позову у справі, і представник відповідача була присутня в даному судовому засіданні, а отже посилання в апеляційній скарзі на те, що «представником Позивача до закінчення розгляду справи по суті не було зроблено жодних заяв про намір надати докази витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення судом» є нічим іншим, як введення суду апеляційної інстанції в оману.
У відзиві наголошується про те, що представник позивача ще в позовній заяві зазначила орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у справі, підкріпила свою заяву усно в судовому засіданні 15.10.2025 року, зауваживши про намір стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у разі задоволення позову у справі, а, отже, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України Начев А.П. мав право протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у справі подати докази понесення витрат на правничу допомогу, що і було вчинено позивачем всупереч доводам Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського».

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Представник позивача, адвокат Голуб Анастасія Сергіївна в судовому засіданні просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване додаткове рішення залишити без змін.
Представник відповідача Закордонська Наталя Борисівна в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити в повному обсязі.
Позивач в судове засідання не з`явися, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку осіб, що з`явились, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб які не з`явились.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д Ушинського» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в обґрунтування якого зазначив, що 22.03.2022 року між Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» та ОСОБА_1 укладено контракт, відповідно до умов якого ОСОБА_1 призначено на посаду проректора з соціально-гуманітарної та науково-педагогічної роботи Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» на строк з 22.03.2022 року до 21.03.2027 року. 
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д Ушинського» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнив частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ ректора Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» від 03.03.2025 № 129-ос «Про звільнення ОСОБА_2 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді проректора з міжнародної, соціально-гуманітарної та наукової-педагогічної роботи Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського».
Стягнуто з Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.03.2025 до дати ухвалення рішення у справі, 24.10.2025, - 238386,33 гривень, з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Стягнуто з Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. 
30.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС представник позивача ОСОБА_1 адвоката Голуб Анастасія Сергіївна подала заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №522/6726/25-Е, у якій представник позивача просила винести додаткове рішення, яким стягнути з Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 гривень.
На підтвердження заявлених вимог представник ОСОБА_1 – адвокат Голуб А.С. долучила до матеріалів заяви: копію договору про надання правничої допомоги №033/2025 від 03.03.2025; копію розрахунку вартості послуг (Додаток до Договору від 03.03.2025 №033/2025); копію акту наданих послуг №1/33 за договором про надання послуг від 03.03.2025 №033/2025.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

У ЦПК України (Цивільному процесуальному кодексі) питання розподілу судових витрат між сторонами врегульовано статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, правнича допомога є складовою судових витрат.
Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).

На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача було суду надано:
- копію договору про надання правничої допомоги №033/2025 від 03.03.2025
- копію розрахунку вартості послуг (Додаток до Договору від 03.03.2025 №033/2025);
- копію акту наданих послуг №1/33 за договором про надання послуг від 03.03.2025 №033/2025.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Таким чином, визначаючи розмір витрат, понесених позивачем витрат суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відшкодування витрати на професійну правничу допомогу позивачу пропорційно задоволених позовних вимог, що в сумі склало 8 500 грн.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції належно оцінив складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг і з врахуванням співмірності розміру витрат, що підлягають розподілу між сторонами, та правильно вирішив, що стягненню підлягає правова допомога у розмірі 8 500 грн.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо вирішення питання витрат на професійну правничу допомогу, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Аргументи апеляційної скарги про те, що представником позивача до закінчення розгляду справи по суті не було зроблено жодних заяв про намір подати докази витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення судом, є безпідставними та спростовується матеріалами справи.
Так, про намір стягнути судові витрати стороною позивача зазначалось, ще при поданні позову та у судовому засіданні, заяву про ухвалення додаткового рішення було подано з додержанням процесуальних строків та до заяви долучені всі необхідні докази.
Твердження що стороною позивача не було зроблено жодних заяв саме про намір подати докази витрат на правничу допомогу, свідчить про надмірний формалізм, який суперечить завданню цивільного судочинства.
Загалом доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Додаткове рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційної скарги сторони відповідача.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення.
Додаткове рішення є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д Ушинського» - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Приморського районного суд міста Одеси від 25 листопада 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А Коновалова 

В.В. Кострицький