КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
18 червня 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/9306/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,
при секретарі Мудрак Р. Р.
за участі: представника відповідача - адвоката Хорольського І. В. (в режимі ВКЗ), 
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Хорольського Ігоря Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 ,
на рішення Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Белоконної І. В.
від 18 лютого 2026 року
у цивільній справі № 756/11880/25 Оболонського районного суду міста Києва
за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,
У С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, теплової енергії, централізованого постачання гарячої води та постачання гарячої води. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 .
З 01.05.2018 по 31.10.2021 позивачем надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), а з 01.11.2021, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).
Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», отримав право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та/або постачання гарячої води, яка утворилася до 01.05.2018.
Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.06.2025 становить 121 143,14 грн, та складається з наступного:
- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення - 6 405,46 грн; інфляційна складова боргу - 1 108,14 грн; три відсотки річних - 271,66 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання - 4 109,60 грн; інфляційна складова боргу - 710,96 грн, три відсотки річних - 174,29 грн; 
- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення - 19 861,77 грн; інфляційна складова боргу - 3 436,09 грн; три відсотки річних - 842,36 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води - 29 489,39 грн; інфляційна складова боргу - 5 101,66 грн; три відсотки річних - 1 250,67 грн;
- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії - 23 020,63 грн; інфляційна складова боргу - 3 320,41 грн; три відсотки річних у розмірі 800,04 грн; пеня - 973,38 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води - 13 869,14 грн; інфляційна складова боргу - 2 098,92 грн; три відсотки річних - 505,91 грн; пеня - 615,53 грн; 
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії - 1 477,24 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води - 1 591,53 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення - 47,11 грн; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води - 61,25 грн.
У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за спожиті послуги у розмірі 121 143,14 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 лютого 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість у розмірі 121 143 грн 14 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.
В апеляційній скарзі адвокат Хорольський І. В., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки заяві про застосування наслідків спливу позовної давності щодо значної частини заявлених вимог, які виникли до травня 2018 року. Звертає увагу на те, що вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги мають періодичний характер, а тому строк позовної давності мав би бути застосований до кожного окремого нарахування. Також відповідач наголошує на неправомірності нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період дії воєнного стану, посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, яка встановлювала мораторій на відповідні нарахування. Окремо апелянт зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом без підтвердження його первинними документами, а суд безпідставно поклав в основу рішення лише твердження позивача без належної перевірки обґрунтованості розрахунків.
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу із викладених у ній підстав та доводів.
Позивач представника у судове засідання не направив, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» на законних підставах набуло право вимоги до відповідача та здійснювало надання житлово-комунальних послуг, факт споживання яких відповідачем не спростовано. Встановивши наявність заборгованості на підставі наданих позивачем розрахунків, суд дійшов висновку про наявність підстав для її стягнення. Щодо застосування позовної давності суд зазначив, що перебіг відповідних строків був продовжений та зупинений на підставі законів, прийнятих у зв`язку з карантинними заходами (COVID-19) та введенням воєнного стану, а тому строк звернення до суду позивачем не пропущено. Стосовно нарахувань за статтею 625 ЦК України суд вказав, що після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1405 заборона на нарахування пені та інфляційних складових була скасована, що дало позивачу правові підстави для здійснення нарахувань у заявлений період.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються на положеннях закону та фактичних обставинах справи, встановлених судом під час розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, є предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).
Відповідно до ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».
Отже під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
З матеріалів справи вбачається й такі обставини сторонами не оспорюються, що на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.
Плата за абонентське обслуговування розраховується КП «Київтеплоенерго» на одного абонента (один особовий рахунок) на місяць з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання комунальних послуг».
11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенрго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, предметом якого є право вимоги до юридичних, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів).
Відповідно до Додатку № 1 та/або додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 28.04.2006, що підтверджується відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА № 135788670 від 19.08.2025.
Цей будинок в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира, в якій зареєстрована відповідач, під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, вона є споживачем послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачем послуг з ТЕ/ПГВ.
Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач в свою чергу від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлявся, не відключався.
Відповідачі, у порушення вимог законодавства у сфері комунальних послуг, своєчасно не сплачував за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та з ТЕ/ПГВ, в результаті чого утворилась заборгованість. 
За складеним позивачем розрахунком, що відповідачем не оспорювався, станом на 30.06.2025 за особовим рахунком НОМЕР_1 (адреса споживача: АДРЕСА_1 ) наявна заборгованість у загальному розмірі 121 143,14 грн, яка складається з: 
заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення - 6 405,46 грн; інфляційної складова боргу - 1 108,14 грн; три відсотки річних - 271,66 грн; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання - 4 109,60 грн; інфляційна складова боргу - 710,96 грн, три відсотки річних - 174,29 грн; 
заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення - 19 861,77 грн; інфляційна складова боргу - 3 436,09 грн; три відсотки річних - 842,36 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води - 29 489,39 грн; інфляційна складова боргу - 5 101,66 грн; три відсотки річних - 1 250,67 грн;
заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії - 23 020,63 грн; інфляційна складова боргу - 3 320,41 грн; три відсотки річних у розмірі 800,04 грн; пеня - 973,38 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води - 13 869,14 грн; інфляційна складова боргу - 2 098,92 грн; три відсотки річних - 505,91 грн; пеня - 615,53 грн; 
заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії - 14 77,24 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води - 1 591,53 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення - 47,11 грн; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води - 61,25 грн.
Щодо доводів апелянта про сплив позовної давності, колегія суддів зазначає, що статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю три роки. Разом з тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції, чинній на відповідний період) строки, визначені статтями 257 та 258 цього Кодексу, були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Крім того, перебіг позовної давності зупинявся на час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022. З огляду на зазначене, посилання апелянта на сплив строку позовної давності є безпідставним, оскільки на момент звернення позивача до суду з позовною заявою перебіг позовної давності був зупинений у встановленому законом порядку, а отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості, що обрахована починаючи з травня 2017 року, охоплюються межами строку, який не був пропущений.
Аналізуючи доводи апелянта щодо безпідставності нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за статтею 625 ЦК України, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405 було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, якими скасовано заборону на нарахування та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних на заборгованість населення за житлово-комунальні послуги. Судом першої інстанції встановлено, що позивачем відповідні нарахування було здійснено лише за період з 01.01.2024, тобто після зняття відповідних обмежень, що повністю відповідає нормативному регулюванню, чинному на час виникнення спірних правовідносин.
Стосовно тверджень апелянта про неналежність доказів, колегія суддів зазначає, що згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем було надано розрахунок заборгованості, який відповідач всупереч вимогам закону не спростував належними та допустимими доказами, зокрема контррозрахунком або доказами оплати спожитих послуг у повному обсязі. Факт надання комунальних послуг підтверджується тим, що будинок підключений до мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідач не вчиняв дій щодо відключення від мереж у встановленому законом порядку. Сам по собі факт відсутності письмового договору не звільняє споживача від обов`язку оплати спожитих послуг (висновок Верховного Суду України у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 381, 383 ЦПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу адвоката Хорольського Ігоря Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 лютого 2026 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 23 червня 2026 року. 

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов