Справа № 991/4071/22
Провадження 1-кп/991/58/22

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А

27 квітня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про накладення на обвинуваченого ОСОБА_7 грошового стягнення в межах кримінального провадження № 42021000000002617 від 16 грудня 2021 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Житомир, Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

У С Т А Н О В И В :

На розгляді Вищого антикорупційного суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.
З метою забезпечення ефективного розгляду справи колегія суддів заздалегідь погоджує дати судових засідань з учасниками процесу. Одне з таких засідань було призначено на 30 березня 2026 року на 14 годину 30 хвилин.
Разом з тим, 27 березня 2026 року захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав до суду клопотання про відкладення зазначеного судового засідання, посилаючись на неможливість прибуття обвинуваченого ОСОБА_7 до суду, у зв`язку із вибуттям народного депутата України ОСОБА_7 - голови підкомітету Комітету Верховної Ради України з питань здоров`я нації, медичної допомоги та медичного страхування у службове відрядження до Литовської Республіки з метою участі у заходах з обміну досвідом та у роботі наукової конференції "Сучасна фармація: проблеми, виклики, очікування 2026", яке триватиме з 27 по 31 березня 2026 року (том 31, а.с. 125).
В судовому засіданні 30 березня 2026 року прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 вказав, що відрядження не може вважатися поважною причиною неявки до суду. Він наголосив, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник були обізнані про тривалий допит одного з ключових свідків у кримінальному провадженні, однак свідомо було обрано поїздку до Литовської Республіки замість участі в засіданні, яка не пов`язана з жодною загальнонаціональною чи юридичною необхідністю. На думку прокурора, такі дії свідчать про навмисне затягування розгляду справи та перешкоджають допиту свідка у розумні строки. У зв`язку з цим він вважає, що існують підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 грошового стягнення за його неявку в судове засідання.
У зв`язку із вказаною неявкою в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів відклала судове засідання на 06 квітня 2026 року на 16 годину 30 хвилин.
З метою з`ясування поважності причин неявки народного депутата ОСОБА_7 у судове засідання, судом було скеровано листа Голові Верховної Ради України ОСОБА_9 Вих №: 991/4071/22/10265/2026 з проханням надати інформацію про те: хто був ініціатором службового відрядження до Литовської Республіки з метою участі у заходах з обміну досвідом та у роботі наукової конференції "Сучасна фармація: проблеми, виклики, очікування 2026", хто ініціював відрядження саме ОСОБА_10 , а також чи інші народні депутати були направлені у вказане відрядження та чи повідомляв обвинувачений ОСОБА_7 про призначення судового засідання у Вищому антикорупційному суді на 30 березня 2026 року на 14 годину 30 хвилин, однак направлення у відрядження здійснено з урахуванням зазначеної обставини незалежно від його волі.
У відповіді на вказаний запит Вх. № 17605/26-Вх від 15 квітня 2026 року керівник Апарату Верховної Ради України ОСОБА_11 повідомив, що 25 березня 2026 року на ім`я Голови Верховної Ради України ОСОБА_9 від народного депутата ОСОБА_7 надійшла заява № 273д9/2-2026/64197 про надходження листа-запрошення від Президента Литовської Асоціації парамедиків (Lithuanian Association of Paramedics) пана ОСОБА_12 щодо участі у представницьких заходах, пов`язаних з обміном досвідом з литовськими колегами у сферах надання швидкої медичної допомоги та екстренної медичної допомоги в мирний та воєнний час, надання екстренної медичної допомоги в сільській місцевості та своєчасного реагування, а також подолання наслідків надзвичайних ситуацій, включаючи військові, які відбудуться з 27 по 31 березня 2026 року у м. Каунасі, та з проханням оформити його відрядження терміном 5 календарних днів, з 27 березня 2026 року по 31 березня 2026 року (включно) до Литовської Республіки. Народний депутат України ОСОБА_7 також зазначив, що користуючись нагодою, він хоче взяти участь у роботі наукової конференції "Сучасна фармація: проблеми, виклики, очікування 2026 року", яка проходитиме у м. Каунасі з 27 по 31 березня 2026 року, запрошення щодо якої він отримав лише 23 березня 2026 року, у зв`язку з допущеною організаторами конференції технічною помилкою. 26 березня 2026 року Першим заступником Голови Верховної Ради України ОСОБА_13 було видано розпорядження № 359 "Про відрядження народного депутата України ОСОБА_7 до Литовської Республіки", яким останнього з 27 по 31 березня 2026 року відряджено до Литовської Республіки з метою участі у заходах з обміну досвідом та у роботі наукової конференції "Сучасна фармація: проблеми, виклики, очікування 2026 року".
Позиції учасників кримінального провадження
Прокурор ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_14 та захисник ОСОБА_8 заперечили проти поданого клопотання. Захисник зазначив, що народний депутат України здійснює свої конституційні повноваження, які охоплюють як законотворчу, так і представницьку діяльність. У разі отримання запрошення від іноземної держави, адресованого саме народному депутату, він виступає не від власного імені, а представляє Україну та її парламент на міжнародному рівні. У цьому випадку участь у конференції відбувалася в межах виконання конституційних і представницьких функцій депутата, на підставі запрошення, визначення адресата якого не залежало від обвинуваченого ОСОБА_7 . Захист наголошує, що притягнення особи до відповідальності за виконання таких обов`язків є недопустимим, протиправним та таким, що суперечить Конституції України. Відтак, за жодних обставин у цій ситуації не може бути застосовано будь-яке стягнення за здійснення депутатської діяльності. Крім того, у відповідному роз`ясненні Апарату Верховної Ради України детально викладено норми Конституції та положення Закону України «Про статус народного депутата України», яких необхідно дотримуватися. У зв`язку з цим захист просить не порушувати зазначені норми та відмовити у задоволенні клопотання як такого, що має неконституційний характер.
Мотиви та висновки суду
Відповідно до ч. 8 ст. 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є, зокрема, інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.
За змістом п. 1 ч. 7 ст. 42, ч. 2 ст. 318, ч. 1 ст. 323 КПК України, обвинувачений, участь якого є обов`язковою під час судового розгляду, зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд. Якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про накладення на обвинуваченого грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 КПК України.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 131 КПК України визначено, що накладення грошового стягнення є заходом забезпечення кримінального провадження, яке застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, за невиконання процесуальних обов`язків (ч. 1 ст. 144 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 139 КПК України якщо обвинувачений, який був у встановленому КПК України порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення (від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у разі неприбуття на виклик суду). 
Аналогічна норма міститься й у ч. 3 ст. 146 КПК України та передбачає, що суд, встановивши, що особа не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок без поважних причин, накладає на неї грошове стягнення.
Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні унормований главою 11 КПК України. 
Так, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 136 КПК України передбачено, що особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Як встановлено судом з матеріалів справи, виклик обвинуваченого ОСОБА_7 у судове засідання, призначене на 30 березня 2026 року на 14 годину 30 хвилин, здійснений з дотриманням вимог ст. 135-137 КПК України, що підтверджується повісткою про виклик в судове засідання Вих. № 991/4071/22/42920/2025 від 23 грудня 2025 року (том 30, а.с. 159).
Згідно розписки, наявної в матеріалах справи також вбачається, що ОСОБА_7 повідомлений про дату, час та місце судового розгляду (том 30, а.с. 90).
Більш того, про наступне судове засідання кожного разу повідомляє і головуючий суддя наприкінці судового засідання (том 31, а.с. 91-94 зворот).
Разом з тим, у судове засідання, призначене на 30 березня 2026 року на 14 годину 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився, посилаючись на неможливість прибуття до суду, у зв`язку із його вибуттям, як народного депутата України - голови підкомітету Комітету Верховної Ради України з питань здоров`я нації, медичної допомоги та медичного страхування у службове відрядження до Литовської Республіки з метою участі у заходах з обміну досвідом та у роботі наукової конференції "Сучасна фармація: проблеми, виклики, очікування 2026", яке триватиме з 27 по 31 березня 2026 року.
Однак, поважність причини неприбуття має бути належним чином обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Змагальність сторін, визначена ст. 22 КПК України, передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Таке обстоювання полягає не лише в повідомленні суду своєї позиції та в її належній аргументації, а й у доведенні відповідними засобами доказування певних обставин чи фактів, на яких вона ґрунтується.
Суть доводів клопотання сторони захисту про відкладення судового засідання зводиться до того, що ОСОБА_7 не має можливості прибути за судовим викликом, у зв`язку з існуванням обставин, які об`єктивно унеможливлюють його явку - участь у заходах з обміну досвідом та у роботі наукової конференції "Сучасна фармація: проблеми, виклики, очікування 2026", яке триватиме з 27 по 31 березня 2026 року у Литовській Республіції. При цьому, як обвинувачений ОСОБА_7 так і захисник стверджують про наявність поважної причини неприбуття на виклик.
Разом з тим, абз. 8 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» передбачено, що поважними причинами відсутності народного депутата на пленарному засіданні Верховної Ради є й інші причини, пов`язані з реалізацією прав і виконанням обов`язків, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Кримінальним процесуальним кодексом України, Законом України "Про Конституційний Суд України", про що народний депутат, у разі якщо він є учасником або іншою особою, яка бере участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, судовому процесі, кримінальному провадженні, судовому провадженні, конституційному провадженні, завчасно, але не пізніше дня проведення наступного пленарного засідання, має повідомити Голову Верховної Ради України шляхом подання заяви (повідомлення), до якої (якого) додається копія документа на підтвердження неможливості бути присутнім на пленарному засіданні.
З наведеного положення випливає, що законодавець прямо визнає участь народного депутата у судових та інших процесуальних провадженнях поважною причиною його відсутності на пленарному засіданні Верховної Ради України. Тобто виконання процесуальних обов`язків, зокрема явка за судовим викликом, має пріоритет над участю у пленарному засіданні, оскільки прямо передбачене законом як підстава для відсутності. Відповідно, якщо навіть пленарне засідання, одна з ключових форм виконання депутатських повноважень, може бути пропущене через судовий виклик, то за аналогією правового регулювання можна дійти висновку, що судовий виклик має вищий пріоритет і порівняно з іншими формами діяльності депутата, зокрема службовими відрядженнями. Адже відрядження не пов`язане з виконанням імперативних процесуальних обов`язків, тоді як судовий виклик є обов`язковим до виконання та має ознаки юридичного примусу. Крім того, як випливає з відповіді за Вх. № 17605/26-Вх від 15 квітня 2026 року керівника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_7 самостійно ініціював відповідне відрядження, будучи обізнаним про наявність судового виклику та обов`язку особистої участі у судовому засіданні, що свідчить про свідоме створення обставин, які перешкоджали виконанню ним процесуального обов`язку. 
Не залишається поза увагою суду те, що захід, який відвідував обвинувачений має статус наукового заходу, копію запрошення для оцінки необхідності обов`язкової участі у ньому народних депутів України чи винятково ОСОБА_7 , не надано.
Більш того, колегія суддів звертає увагу, що розгляд вказаного кримінального провадження триває вже понад три роки і надання обвинуваченим ОСОБА_7 переваги службовому відрядженню, що зумовило його неявку у судове засідання, порушує розумні строки розгляду даного кримінального провадження.
Беззаперечно, діяльність народного депутата має важливе суспільне значення, проте вона жодним чином не може перешкоджати здійсненню правосуддя та виправдовувати відсутність обвинуваченого ОСОБА_7 в судових засіданнях, участь якого є обов`язковою. Народний обранець, який прагне довести свою невинуватість, має виявляти максимальну зацікавленість у здійсненні правосуддя та сприяти розгляду справи. Натомість у даному провадженні ОСОБА_7 жодного разу не надав переваги участі в судових засіданнях Вищого антикорупційного суду, попри можливість забезпечити свою присутність та наявність законодавчо визначених способів для цього. Незважаючи на постійні посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на свою професійну діяльність, як народного депутата, Суд вважає, що така діяльність не може використовуватися як процесуальний інструмент для уникнення правосуддя. Фактично, ОСОБА_7 ставить свої депутатські обов`язки в пріоритет над виконанням обов`язку з`являтися до суду, що є неприпустимим.
Суд звертає увагу, що подібна поведінка часто використовується учасниками процесу як спосіб затягування розгляду даної справи, строки давності притягнення до відповідальності у якій спливають. Процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 фактично перешкоджає проведенню судового розгляду в розумні строки, що суперечить завданням кримінального провадження.
Підсумовуючи наведене, Суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст. 323 КПК України, у зв`язку з неприбуттям останнього за викликом без поважних причин у судове засідання, призначене на 30 березня 2026 року на 14 годину 30 хвилин.
У зв`язку з цим, Суд вважає за необхідне накласти на обвинуваченого ОСОБА_7 грошове стягнення в межах, установлених абз. 3 ч. 1 ст. 139 КПК України, а саме у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Такий розмір стягнення є співмірним із допущеним порушенням процесуального обов`язку, враховує характер та обставини неявки, а також спрямований на забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 в подальшому.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328 гривень. Таким чином, розмір грошового стягнення, що підлягає застосуванню до обвинуваченого ОСОБА_7 , обчислюється як подвійний прожитковий мінімум і становить 6656 (шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень. Зазначена сума не виходить за встановлені законодавством межі та відповідає принципам розумності, співмірності й справедливості, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак без поважних причин не з`явився та не забезпечив належного виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Відтак, клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про накладення на обвинуваченого ОСОБА_7 грошового стягнення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 42, 138-140, 142, 144, 146, 323, 372, 392 КПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 про накладення грошового стягнення - задовольнити
Накласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженця м. Житомир, Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , народного депутата України, грошове стягнення у розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6 656 (шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1 

Судді ОСОБА_2 

ОСОБА_3