Справа №: 274/2548/25
Провадження № 2/272/50/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року 

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючоїсудді - Чуб І.А.,
секретаря судового засідання - Хитоніній М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,- 
встановив: 

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що 07.11.2023 було укладено шлюб між ним та відповідачкою. Однак сумісне життя не склалось. За час перебування у шлюбі між ними виникали непорозуміння та сварки через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені. Наміру зберегти шлюб не мають та 28.03.2025 відповідачем до Соснівського районного суду м. Черкаси було подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Він не заперечую проти розірвання шлюбу. За час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти ними було придбано наступне майно, а саме автомобіль CITROEN С4 CACTUS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата оформлення 27.06.2024 та який зареєстрований на відповідача. Фактично автомобіль знаходиться у відповідачки, вона ним володіє, користується, у нього доступу до автомобіля не має. З цих причин він не може ним користуватися. Однак він звернувся до судового експерта автотоварознавця оцінювача, який надав висновок, відповідно до якого середня ринкова вартість (ціна) автомобіля CITROEN С4 CACTUS, 2015 року випуску, (VIN НОМЕР_2 ) 1560 см.куб. станом на дату проведення дослідження 07.04.2025 складає 420728 грн. Автомобіль являється неподільною річчю, а тому в натурі здійснити поділ спільного майна неможливо. Враховуючи викладене, він змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідачки 1/2 вартості автомобіля, що становить в сумі 210364 гривень. В підготовчому судовому засіданні представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову в якій представник просив визнати автомобіль CITROEN С4 CACTUS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), спільною сумісною власністю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ). В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ): визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) право власності на автомобіль CITROEN С4 CACTUS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ) та стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) 210364,00 гривень в якості компенсації вартості 1/2 частки автомобіля CITROEN С4 CACTUS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ).
Позивач направив до суду письмові пояснення, згідно яких вказав, що під час перебування у шлюбі з відповідачкою він мав особисті заощадження в сумі 40000 євро, оскільки працював в Ізраїлі з 2019 -2021 рік, крім того, також він також витрачав кошти на потреби подружжя, що спростовує твердження відповідачки про відсутність у нього грошових коштів на купівлю спірного автомобіля. 
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, що є спільною сумісною власністю подружжя підтримав, також підтримав подану відповідь на відзив (а.с.96-97) та пояснив, що відповідачка у відзиві на позов вказала, що до шлюбу з позивачем мала автомобіль CHEVROLET LACETTI 1800 (2004), сірий, який продала 14.06.2023, маючи намір купити новий автомобіль, а за виручені кошти від продажу цього автомобіля купила автомобіль CITROEN С4 CACTUS 1560 (2015), сірий. Проте відповідачкою не надано доказів, які б підтверджували факт продажу 14.06.2023 автомобіля CHEVROLET LACETTI 1800 (2004). Договір-купівлі продажу транспортного засобу від 14.06.2023 не доводить факту продажу вищевказаного автомобіля, а навпаки підтверджує факт набуття його у власність відповідачкою. Відповідачка не надала доказів продажу автомобіля CHEVROLET LACETTI 1800 (2004) та отримання за нього коштів. Відповідачкою не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме за її власні кошти вона придбала CITROEN С4 CACTUS 1560 (2015), сірий. У відповідачки зберігалися спільні з позивачем кошти. Крім того, щоб відповідачка мала достатньо коштів для придбання автомобіля позивачем на рахунок її брата ОСОБА_3 05.03.2024 було перераховано 62050,00 грн.. Перерахунок коштів саме на рахунок ОСОБА_3 відбувався на прохання відповідачки, оскільки вона фізична особа - підприємець, а тому просила не перераховувати кошти на її рахунок. Відповідачка зазначає, що вона і позивач з 24.01.2024 фактично припинили шлюбні відносини та почали проживати окремо. Позивач переїхав жити в місто Черкаси з метою організації власної підприємницької діяльності, а не через фактичне припинення шлюбних відносин. Після січня 2024 року відповідачка неодноразово приїжджала до позивача в м.Черкаси і проживала разом з ним. На підтвердження цього додано зображення листування в Instagram, які охоплюють період з березня по вересень 2024 року, спільні фото, зроблені під час перебування відповідачки в м. Черкаси у серпні 2024 року, скріншоти, на яких відображено властивості цих фото, зокрема дати їх створення. Неодноразове проживання відповідачки з позивачем у місті Черкаси з березня по вересень 2024 року також підтверджують електронні квитки на автобус. Вказані електронні квитки збереглися у позивача оскільки він придбавав їх за власний рахунок, про що свідчать виписки по рахунку з банку позивача. Якби між позивачем і відповідачкою не було шлюбних відносин, вони б не цікавилися станом їх здоров`я, не повідомляли, як кохають один одного. Крім того, у відповідачки не було б сенсу повідомляти у листуванні, що вона отримала талон на отримання адміністративної послуги з реєстрації 27.06.2024 автомобіля. Також, у разі припинення між сторонами у січні 2024 року шлюбних відносин, позивачу не було б сенсу надсилати брату відповідачки грошові кошти у березні 2024 року. У застосунку Telegram відповідачка лише 01.09.2024 повідомила про своє бажання припинити шлюбні відносини. У цьому повідомленні відповідачка повідомляє, що гроші за автомобіль буде повертати позивачу на карту, що підтверджує усвідомлення відповідачкою того, що автомобіль вона придбала за спільні сумісні кошти подружжя. Отже поведінка відповідачки є суперечливою. Просив позовні вимоги задовольнити та в порядку поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 210364,00 гривень в якості компенсації вартості 1/2 частки автомобіля. В подальшому подав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та у його відсутність позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити.
В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі, підтримала поданий відзив (а.с.86-87) та пояснила, що 07.11.2023 року між нею та позивачем було укладено шлюб. До шлюбу вона мала власний автомобіль CHEVROLET LACETTI 1800,(2004), сірий який продала 14.06.2023 року, маючи намір купити новий автомобіль. 27.06.2024 року за виручені кошти від продажу автомобіля CHEVROLET LACETTI 1800,(2004) сірий, вона купила автобіль CITROEN С4 CACTUS 1560,(2015), сірий. З ОСОБА_1 вона перебували в шлюбних відносинах до 24 січня 2024 року і проживали в АДРЕСА_1 . З 24 січня 2024 року вона з позивачем фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не вели, почали жити окремо. Вважає, що твердження позивача про те, що автомобіль CITROEN С4 CACTUS 1560, (2015) було придбано за спільні кошти не відповідають дійсності, так як даний автомобіль нею було куплено за власні кошти, виручені від продажу автомобіля CHEVROLET LACETTI. Щодо коштів відправлених її брату, то вказані кошти були надані брату, вона їх не отримувала. Просила заявлені позивачем вимоги залишити без задоволення. В подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність її представника. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримала позицію відповідачки та зазначила, що позовні вимоги не визнають. В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 просила відмовити. 
Ухвалою суду від 12.02.2026 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду, також було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та витребувано інформацію про власника та дату реєстрації автомобіля CITROEN С4 CACTUS 1560, (2015), реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 07.11.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено шлюб (а.с. 11).
28.03.2025 року відповідачем ОСОБА_2 до Соснівського районного суду м. Черкаси було подано позовну заяву про розірвання шлюбу (а.с.23-25).
Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано автомобіль CITROEN С4 CACTUS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата оформлення 27.06.2024 та право власноссті на який зареєстровано на відповідача ОСОБА_2 (а.с.153). 
Відповідно висновку експерта, проведеного на замовлення позивача ОСОБА_1 , середня ринкова вартість (ціна) автомобіля CITROEN С4 CACTUS, 2015 року випуску, (VIN НОМЕР_2 ) 1560 см.куб. станом на дату проведення дослідження 07.04.2025 складає 420728 грн. (а.с.15-22).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17).
Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.
Таким чином, за загальним правилом, що випливає з наведених правових норм, вбачається, що будь-яке майно, набуте за час шлюбу, належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, якщо одним із них не доведене набуття ним особистої приватної власності на майно в період перебування в шлюбі.
При цьому, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Заінтересована особа може натомість довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.
Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 січня 2020 року по справі №711/2302/18.
Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Метою заявленого позивачем позову є поділ спільного сумісного майна, набутого за час перебування у шлюбі.
Оскільки відповідач не спростувала презумпції спільної сумісної власності на спірний автомобіль, суд вважає, що дане майно є спільною сумісною власністю подружжя.
Пленум Верховного Суду України у пунктах 22-24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснив, що вартість майна, яка підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Не належать до спільної сумісної власності речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.
Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі 235/5146/16-ц, (провадження №61-37616св18), від 12 квітня 2022 року у справі №750/11996/18 (провадження № 61-17520св21) та від 11 січня 2023 року у справі №727/12392/19 (провадження № 61-4937св22).
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України).
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченому ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У постанові від 12 січня 2023 року у справі №9901/278/21 Верховний Суд зауважив, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.
Матеріалами справи підтверджується, що спірний транспортний засіб, марки CITROEN С4 CACTUS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ) перебуває у володінні та користуванні відповідача ОСОБА_2 , що також підтвердила відповідач в судовому засіданні. 
У даній справі, позивач на обґрунтування розміру грошової компенсації за частину спірного автомобіля надав висновок експерта №51 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення середньої ринкової вартості транспортного засобу.
Відповідно висновку експерта середня ринкова вартість (ціна) автомобіля CITROEN С4 CACTUS, 2015 року випуску, (VIN НОМЕР_2 ) 1560 см.куб. станом на дату проведення дослідження 07.04.2025 складає 420728 грн..
Суд вважає поданий висновок належним та допустимим доказом у даній справі.
Відповідач в судовому засіданні, не спростувала даний висновок та не подавала клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення вартості спірного автомобіля та інших доказів на підтвердження вартості автомобіля також не надала. 
Разом з тим, доводи відповідача у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні, що спірний автомобіль нею було куплено за власні кошти, виручені від продажу автомобіля CHEVROLET LACETTI 1800,(2004) суд вважає безпідставними, так як матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спірний автомобіль CITROEN C4 CACTUS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 придбаний за особисті кошти відповідачки ОСОБА_2 .. Наданий відповідачем договір-купівлі продажу 1841/2023/3878183 від 14.06.2023 року транспортного засобу, підтверджує лише факт набуття ОСОБА_7 у власність відповідачкою. Тому, саме собою посилання відповідача на продаж автомобіля CHEVROLET LACETTI, не є достатнім підтвердженням сплати відповідачем особистих коштів за придбаний у шлюбі автомобіль. 
Інших доказів наявності та сплати особистих коштів відповідачем за придбання автомобіля у шлюбі відповідачем та її представником суду не надано. 
Наявність грошових коштів у позивача підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копією платіжної інструкції про зарахування коштів ОСОБА_3 в сумі 62050,00 грн., виписками АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з рахунку ОСОБА_1 (а.с.99, а.с.168-182), що спростовують твердження відповідача про відсутність грошових коштів у позивача (а.с. 99). 
Продовження шлюбних відносин між сторонами з січня 2024 року після переїзду позивача ОСОБА_1 до м.Черкаси підтверджується розруківками листування в Instagram, які охоплюють період з березня по вересень 2024 року, спільними фотографіями, квитками на автобус (а.с.100-119, 120-122), що також не заперечувала в судовому засіданні відповідач. Також, із копії позовної заяви про розірвання шлюбу видно, що заява сформована в електронний суд 25.03.2025 року, тобто спірний автомобіль сторони набули у шлюбі.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що спірний автомобіль сторони набули під час перебування у шлюбі, а тому він є їхнім спільним майном і підлягає поділу між ними в рівних частинах, оскільки презумпція спільності права власності подружжя на автомобіль відповідачем не спростована, адже вона не надала належних і допустимих доказів сплати вартості спірного автомобіля власними коштами, отриманими від продажу автомобіля CHEVROLET LACETTI, що належав їй на праві особистої власності.
Відтак, оскільки матеріалами справи підтверджується, що спірний транспортний засіб, марки CITROEN C4 CACTUS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ) є спільною сумісною власністю подружжя, тому майно, придбане подружжям за час шлюбу не потребує додаткового визнання його спільною сумісною власністю. Також, враховуючи, що транспортний засіб перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_2 та право власності на автомобіль зареєстровано за нею, тому відсутня необхідність визнання за нею права власності на вказане майно. 
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості 1/2 частки автомобіля CITROEN C4 CACTUS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), що є спільною сумісною власністю подружжя в сумі 210364 грн. 00 коп..
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2103 грн. 64 коп..
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80 - 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля CITROEN C4 CACTUS, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), що є спільною сумісною власністю подружжя в сумі 210364 грн. 00 коп..
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 2103 грн. 64 коп..
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п.1 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . 
Повне судове рішення складено 28.04.2026 року.

Суддя:	І. А. Чуб