Справа: № 369/19734/24 Головуючий у суді першої інстанції: Перекупка Г.А.
Провадження № 33/824/1588/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Балацька Г.О.
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року	м. Київ	
		
Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участю:

особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне 
правопорушення, - ОСОБА_1 ,
захисника особи, стосовно якої складено протокол про 
адміністративне правопорушення - адвоката Пономаренко А.Є.,
потерпілої - ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Пономаренко А.Є. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (протокол серії ВАД № 214765 від 07.11.2024 року про адміністративне правопорушення) та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.

Постановою суду визнано доведеним те, що ОСОБА_1 07.11.2024 о 17 год. 30 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: за адресою: АДРЕСА_2 , погрожував фізичною розправою колишній дружині ОСОБА_2 , чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник Пономаренко А.Є. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Звертає увагу захисник, що пояснення потерпілої ОСОБА_2 не мають ніяких доказів, зроблені з метою подальшого проживання в квартирі, яка їй не належить, а протокол про адміністративне правопорушення записаний виключно зі слів ОСОБА_2 , а в скріншоті в телефоні немає жодних погроз фізичним насиллям.
Так, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , існують непорозуміння та інколи виникають суперечки, як між колишніми подружжями, але це не означає, що з сторони ОСОБА_1 були прояви домашнього насилля.
Так, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2024 ( справа № 175/4331/24) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . До розірвання шлюбу подружжя довгий час вже фактично не проживало разом.
Ще 30.12.2021 ОСОБА_1 подавав до Краматорського міського суду Донецької області позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, але позов не було розглянуто.
Довгий час ОСОБА_2 проживала з сином в квартирі, за адресою АДРЕСА_2 . В зазначеній квартирі ОСОБА_2 не зареєстрована. Наразі, законного права на проживання немає.
Звертає увагу суду, що квартира не є спільною власністю подружжя, в розумінні ст. 60 СК України, оскільки належить на праві власності ОСОБА_1 по договору дарування від 08.11.2019.
Оскільки колишні подружжя не можуть проживати разом через непорозуміння, ОСОБА_1 вимушений винаймати квартиру за договором оренди та проживає окремо. При цьому він сплачує усі комунальні платежі по квартирі де проживає колишня дружина, що в судовому засіданні не заперечувалось ОСОБА_2 .
Але, наразі ОСОБА_2 пішла на роботу і малолітній син проживає з її батьками за іншою адресою.
Між подружжям також були непорозуміння щодо спілкування ОСОБА_1 з дитиною. Оскільки ОСОБА_2 перешкоджала ОСОБА_1 спілкуватись з сином.
З приводу цього він звертався до Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанскього району Київської області та отримав Рішення від 26.03.2024 №157/34 яким встановлено спосіб участі батька в вихованні сина. Не дивлячись на Рішення ОСОБА_2 деякий час продовжувала перешкоджати ОСОБА_1 спілкуватись з сином, з приводу чого Київо-Святошинським судом Киїської області слухалась адміністративна справа №369/6559/24 за ч. 5. ст.184 КУпАП.
ОСОБА_2 не виконала рішення виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 26.03.2024 № 157/34 "Про встановлення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею", чим порушила ст. ст. 141, ст. 158 СК України не надавши дитину до зустрічі. ОСОБА_2 визнана винуватою у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП.
Звертаю увагу суду, що ОСОБА_1 добровільно сплачує аліменти ОСОБА_2 шляхом банківського переводу на картку та додатково купляє сину одяг, іграшки і все необхідне.
Щодо подій захисник пояснює, що 07.11.2024 ОСОБА_1 прийшов в квартиру адресою АДРЕСА_2 для того зняти показники лічильників та зустрів там ОСОБА_2 .
При чому він їй не погрожував фізичною розправою, розмовляв спокійно. На це ОСОБА_2 викликала поліцію, яка і склала протокол про адміністративне правопорушень за ст. ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення  ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Пономаренко А.Є. на підтримку в повному обсязі доводів апеляційної скарги про закриття провадження в справі, пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка не заперечувала проти задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, однак заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, слід дійти наступних висновків.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов?язаний, зокрема, з?ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. 
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону судом першої інстанції в повній мірі не дотримані.

А саме, за визначенням ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці правопорушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності, як указано в ч. 2 цієї норми закону. 

У свою чергу, відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Суб?єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Фізичне насильство, згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону, - є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення у небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває у небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 244765 від 07.11.2024, в цей день, близько 17 год. 30 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: за адресою: АДРЕСА_2 , погрожував фізичною розправою колишній дружині ОСОБА_2 , чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

Предметом розгляду у суді першої інстанції можуть бути обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, яким суд і надає оцінку як таким, що можуть свідчити про вчинення адміністративного правопорушення.

Як пояснила в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 , дійсно 07.11.2024 у неї стався конфлікт з ОСОБА_1 , під час якого ОСОБА_1 погрожував їй фізичною розправою, проте на запитання суду, що саме ОСОБА_1 говорив їй та як саме погрожував, ОСОБА_2 не могла дати конкретної відповіді.
На наступне судове засідання, яке відбулось 14.07.2025 ОСОБА_2 не з`явилась, була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Натомість, в суді апеляційної інстанції захисник Пономаренко А.Є. та ОСОБА_1 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, вказавши, що насправді між ним та ОСОБА_2 була розмова, оскільки є спір щодо розділення спільного майна, тому ОСОБА_1 спитав коли вона з`їде, що можна також помітити в переписці (що були долучені до письмових пояснень також). Окрім того, звертають увагу суду, що немає доказів вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 .

З долученого ОСОБА_2 відеозапису вбачається, що між ОСОБА_1 та колишньою дружиною ОСОБА_2 дійсно відбувається конфлікт, однак сам ОСОБА_1 веде себе спокійно, жодних дій відносно колишньої дружини, зокрема насильство, образи чи лайки, не вчиняє.

Тобто доказів, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 не містить.

Протокол про притягнення до адміністративної відповідальності в даному випадку не може бути джерелом доказування, тому що складений інспектором поліції, який не був очевидцем подій, лише на підставі даних, вказаних потерпілою, які не підтверджені іншими належними та допустимими доказами.

Інших будь-яких доказів щоб свідчили про вчинення дій ОСОБА_1 , які за змістом п. 3 ст. 1 ЗаконуУкраїни "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 № 2229-VІІІ, з послідуючими змінами, та диспозиції ч. 1 ст. 173-2КУпАП. могли бути розцінити як домашнє насильство, в матеріалах справи не має.

За викладеним, у сукупності, слід дійти висновку, що у справі відсутні переконливі докази, якими можуть вказувати на вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України"), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У свою чергу, у рішеннях ЄСПЛ, зокрема в справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 зазначено, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 

Аналогічна норма міститься й в ст. 62 Конституції України. 

Підводячи підсумки, дослідивши всі докази у провадженні, слід дійти висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, щоб могли бути розцінені як вчинення домашнього насильства, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постановити про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За викладеним, апеляційна скарга захисника Пономаренко А.Є. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Задовольнити апеляційну скаргу захисника Пономаренко А.Є. в інтересах ОСОБА_1 .

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2025 року, якою  ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (протокол серії ВАД № 214765 від 07.11.2024 року про адміністративне правопорушення) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень в дохід держави - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати  ОСОБА_1  невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О. Балацька