Справа № 739/254/26
Провадження № 2/739/342/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року         м. Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючої судді - Кочура О.О.,
за участі: секретаря - Головня І.І.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , поданим представником позивачки – адвокатом Марусом Ігорем Єгоровичем до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, -                
ВСТАНОВИВ: 
Позивачка ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Маруса І.Є. звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради про визнання права приватної власності на самовільно реконструйований житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 з фактичними параметрами: житлова площа 54,3 кв.м., загальна площа 129,5 кв.м., в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 .    Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування від 09.03.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 386 ОСОБА_2 отримав у власність домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 35,1 кв.м. та загальною площею 56.3 кв.м.. Це право було зареєстроване 07.04.2004 року у Новгород-Сіверському міжміському бюро технічної інвентаризації за №5003710. У 2007 році власник, з метою покращення умов проживання, здійснив реконструкцію зазначеного домоволодіння шляхом надбудови, внаслідок чого фактичні параметри будівлі змінилися та склали: житлова площа 54,3 кв.м., загальна площа 129,5 кв.м.. Зазначена реконструкція була проведена без отримання необхідних дозвільних документів (дозволу на будівельні роботи) тобто є самовільною. 19.04.2010 року власник на законних підставах приватизував земельну ділянку під цим будинком з кадастровим номером 7423683600:01:000:0171. Після реконструкції власник не звертався до компетентних органів для отримання документів про введення об`єкта в експлуатацію у зв`язку з чим правовстановлюючі документи на будинок у реконструйованому стані отримані не були. ІНФОРМАЦІЯ_1 власник помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину №56 від 28.01.2026 року, виданого державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори, право власності на вищевказану земельну ділянку перейшло до позивачки, а щодо будинку було надано відмову з причини відсутності правовстановлюючих документів та наявності проведеної реконструкції без дозвільних документів.       Позивачка ОСОБА_1 та та її представник ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явились, представник позивачки подав до суду заяву з проханням справу розглядати без їх участі, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.            Представник відповідача Новгород-Сіверської міської ради Петренко І.М. у підготовче судове засідання також не з`явився, попередньо подав до суду заяву з проханням справу розглядати без участі представника відповідача, так як міська рада визнає позов у повному обязі та не заперечує проти його задоволення.        У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.             Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.     Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.      Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне.        Як встановлено, 09.03.2004 року на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Новгород-Сіверської державної нотаріальної контори Смоляк О.В. обдарований - ОСОБА_2 , прийняв у дар від ОСОБА_4 домоволодіння АДРЕСА_2 , що складається з будинку дерев`яного, що має 35,1 кв.м. житлової площі, означений на плані літерою «А-1», та таких надвірних споруд: сараю дерев`яного «Б-1», сараю дощатого «Д-1», бані дерев`яної «Г-1», погріба цегляного «п/г», розташованих на земельній ділянці земель Дігтярівської сільської Ради. Договір дарування зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №386 (а.с.7).        Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно в Новгород-Сіверському міжміському бюро технічної інвентаризації, право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування №386 від 09.03.2004 року було зареєстровано за ОСОБА_2 , номер запису 24 у книзі 1, реєстраційний номер 5003710 (а.с.8).           Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №967337 від 19.04.2010 року, на підставі рішення 18 сесії 5 скликання Дігтярівської сільської ради від 22.09.2009 року, право власності на земельну ділянку площею 0.2500 га, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 7423683600:01:000:0171, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №011084500345 за ОСОБА_2 (а.с.4).           Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою:   АДРЕСА_1 від 27.11.2025 року, житловий будинок літера «А-2», 2007 року забудови, загальною площею 129,5 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м., який складається І поверх: веранда номер приміщення «І», площею – 3,7 м.кв; веренда номер приміщення «ІІ», площею - 8,4 м.кв; хол номер приміщення «1-1», площею – 22,7 м.кв; кімната номер приміщення «1-2», площею -20,8 м.кв, кухня номер приміщення «1-3», площею -11,8 м.кв, топкова номер приміщення «1-4», площею 7,7 м.кв., санвузол номер приміщення «1-5», площею - 4,4 м.кв.; ІІ поверх складається з: веранда номер приміщення «ІІІ», площею -3,8 м.кв., коридор номер приміщення «1-6», площею-7,6 м.кв., шафа номер приміщення «1-7», площею -1,2 м.кв., кімната номер приміщення «1-8», площею - 9,4 м.кв., кімната номер приміщення «1-9», площею-9,5м.кв.,комора номер приміщення «1-10», площею -3,9 м.кв., кімната номер приміщення «1-11», площею-14,6 м.кв., та господарські будівлі: навіс літера «Б», площею – 26,9 м.кв., рік будівництва 2007; гараж літера «В», площею - 29,1 м.кв., рік будівництва 2007; майстерня літера «Г», площею - 50,0 м.кв., рік будівництва 2007; сарай літера «г» площею 93,4 м.кв., рік будівництва 2007; погріб літера «Д»,площею 13,5 м.кв., рік будівництва 1960; сарай літера «Е», площею 20,1 м.кв., рік будівництва 2007; сарай літера «Ж», площею 28,0 м.кв., рік будівництва 2007; сарай літера «ж», площею 9,4 м.кв., рік будівництва 2007; гараж літера «З», площею 19,4 м.кв., рік будівництва 2007 (а.с.17-20).          ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дігтярівка, Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.06.2015 року (а.с.14).          Позивачка ОСОБА_1 була дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 15).
Згідно копії повідомлення Семенівської державної нотаріальної контори №53/01-16 від 29.01.2026 року, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведена спадкова справа №47/2019 за заявою ОСОБА_1 (а.с.10)              Також, державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області на ім`я позивачки ОСОБА_1 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у спадковій справі №47/2019 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НКЕ № 826040 на земельну ділянку площею 0,2500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7423683600:01:000:0171, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за №3274464174236 від 28.01.2026, номер відомостей про речове право 63292987 (а.с.16).
Як вбачається з повідомлення завідуючої Семенівської державної нотаріальної контори №53/01-16 від 29.01.2026 року, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки правовстановлюючий документ втрачено, також за інформації отриманої з оновленого технічного паспорту даний будинок було реконструйовано без належних дозвільних документів, тому питання щодо оформлення права на зазначений житловий будинок має вирішуватись у судовому порядку (а.с.10).   При вирішенні справи суд керується такими нормами законодавства:
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.        
Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.             За ст.1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.          Отже, після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги за законом є його дружина ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7423683600:01:000:0171, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).      Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.       Згідно ч.4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.        Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.     Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.          Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.         Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудованене рухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети.          На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.               Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі N6-1328цс15, згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.              Згідно ст.376 ЦК суди, розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудованене рухоме майно власником земельної ділянки. Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.             На підставі ч.3 ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).               Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворе ненерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.           Водночас згідно із ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.   Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.   За висновком Комунального підприємства «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації» №18 від 29.01.2026 року, реконструйований 
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є конструктивно стійким, міцним і технічно придатним для безпечної експлуатації та проживання. Об`єкт не має критичних дефектів, які б загрожували життю, здоров`ю майбутніх мешканців або цілісності будівлі. Інженерні системи забезпечують нормальне функціонування будинку. Для повної легалізації об`єкта необхідно отримати рішення суду про визнання права власності на самовільно реконструйовану будівлю (а.с.5).               Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.          Враховуючи, що позивачка набула в порядку спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, на якій розташоване самочинно реконструйоване нерухоме майно, місце знаходження якого не порушує права інших осіб, та дане нерухоме майно відповідно до висновку КП «Новгород-Сіверського МБТІ» придатне для подальшої експлуатації, представник відповідача Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області заперечень з приводу заявленого позову не подав, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.           Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76-81, 83, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником позивачки – адвокатом Марусом Ігорем Єгоровичем до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно -задовольнити.    Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право приватної власності на самовільно реконструйований житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 з фактичними параметрами: житлова площа 54,3 (п`ятдесят чотри цілих три десятих) кв.м., загальна площа – 129,5 (сто двадцять дев`ять цілих п`ять десятих) кв.м..           Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.О.Кочура