Справа № 216/8902/25 
2/212/4611/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участю секретаря судового засідання Савінської А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі – позивач, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс») звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 (далі- відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 300 гривень, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 гривень, та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень.
В обґрунтування позову зазначив, що 05 серпня 2023 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеуара Україна» був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3876360, який було підписано ОСОБА_1 електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора який був надісланий відповідачу через телекомунікаційні систему. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 у безготівковій формі, шляхом перерахування на реквізити платіжної карти надано кредит у розмірі 5 000 гривень, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом.
24 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу №24/04/24, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передав ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» за плату, а ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, зокрема за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3876360 від 05 серпня 2023 року, а отже позивач набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №3876360 від 05 серпня 2023 року. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору заборгованість станом на 24.04.2024 склала 31 300 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5 000 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 26 300 гривень, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 17 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, за клопотанням представника позивача витребувано докази у справі.
Ухвалою суду від 11 травня 2026 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено на 02 червня 2026 року у зв`язку з неявкою відповідача.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлена, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3876360, який останнім підписано електронним підписом «Р449», також підписано графік платежів, який є додатком № 1 до Кредитного договору, паспорт споживчого кредиту, які також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2. Договору).
У п. 1.3 Договору сторони погодили, що строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору.
Згідно умов договору (п.1.4 Договору) тип процентної ставки – фіксована.
Відповідно до п.1.4.1 стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору,.
Згідно п.2.1 Договору встановлено, що кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .
05 серпня 2023 року ТОВ «УПР» здійснило переказ коштів в розмірі 5000 гривень шляхом перерахування на банківську картку клієнта, маска картки НОМЕР_2 , про що свідчить довідка від 26.04.2024, інформація АТ «Універсал Банк».
24 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу №24/04/24 умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» за плату, а ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників у реєстрі боржників. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24/04/24 від 24.04.2024 від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3876360 від 05 серпня 2023 року на загальну суму 31 300 гривень.
Згідно з наданим позивачем розрахунком за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3876360 від 05 серпня 2023 року, заборгованість станом на 24 квітня 2024 року становить 31 300 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5 000 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 26 300 гривень.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Положеннями ч. 1 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (зі змінами), на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Судом встановлено факт укладення Кредитного договору та отримання грошових коштів на умовах, узгоджених сторонами Договору.
Відповідач не надав доказів належного виконання умов Договору.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Матеріалами справи також підтверджено, що ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» право грошової вимоги до відповідача щодо грошових та інших зобов`язань (включаючи проценти, пеню та інші платежі) за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3876360 від 05 серпня 2023 року.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідач не виконав свої зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором.
З розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем вбачається, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3876360 від 05 серпня 2023 року у розмірі 31 300 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5 000 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 26 300 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано до суду копію договору про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02.08.2024, укладеного між позивачем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , до якого додано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Руденка К.В., акт приймання-передачі наданих послуг №109 від 25.09.2025, витяг з реєстру №10 до Акту приймання-передачі наданих послуг №109 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 25.09.2025 з детальним описом наданих послуг, та підтвердженням оплати позивачем вказаних послуг в розмірі 10 000 гривень.
Відповідно до ч. 6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не подавав.
Отже, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3876360 від 05 серпня 2023 року в розмірі 31 300 (тридцять одна тисяча триста) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» витрати на оплату судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», ЄДРПОУ 41915308, юридична адреса: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 4.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено та підписано 02 червня 2026 року.

Суддя:           О.  В.  Колочко