Справа № 450/6048/25  Провадження № 2/450/882/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2026 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого – судді Данилів Є.О.
при секретарі Хохолик О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,-
стислий виклад позиції позивача та відповідача :
підстава позову (позиція позивача): рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.12.2010 року № 2-1361-10 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Від спільного подружнього життя у сторін народився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на другому курсі денної форми навчання Національного університету «Львівська Політехніка» на денній формі навчання, та немає можливості працювати, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги для проїзду до начального закладу, проживання, харчування, купівлі одягу, підручників. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, хоча являється працездатним та отримує дохід, а у позивача немає змоги самостійно його утримувати. Після розірвання шлюбу сторін син сторін досяг повноліття, однак продовжує навчання на денній платній формі у закладі вищої освіти, проживає разом із позивачкою та перебуває на її повному утриманні, при цьому відповідач у добровільному порядку відмовляється брати участь у відшкодуванні понесених витрат на навчання, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідача частини додаткових витрат на утримання повнолітнього сина.
На рахунок Національного університету Львівська політехніка, за навчання на виконання умов договору було здійснено платежі19.12.2022 по 23.01.2024 було сплачено кошти в розмірі 8000,00 грн. в сумі 8000,00 грн., в сумі 8000,00 грн., в сумі 8000,00 грн., а також в сумі 19000,00 грн., в розмірі 18000 грн., та в розмірі 21300 грн.. Станом на даний час батько не компенсував 50% понесених витрат, а тому просить їх стягнути. Відповідач є працездатною особою, має офіційну роботу та стабільний дохід, а тому може забезпечувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Враховуючи наведене вище, позивач вважає, що відповідач повинен і має можливість сплачувати аліменти на утримання сина однак добровільно цього не робить. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено сторонам, що у відповідності до ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.
У вказаний строк сторони не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відповідач не подав відзиву на позовну заяву.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.12.2010 року у справі № 2-1361-10.
Сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.08.2007 року.
На момент звернення до суду син сторін ОСОБА_4 досяг повноліття, але не досяг 23 років.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.09.2013 збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісяця, з відповідною індексацією суми, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 11.06.2013 року та до досягнення дитиною повноліття.
Згідно довідки № 1788 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Пустомитівської міської ради від 13.11.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У відповідності з ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Ч.1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Відповідно до положень п.20 ППВС «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів як досягнення дочкою, сином, віку, який перевищує 18 років але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно довідки Національного університету Львівська Політехніка № 19233/25 від 03.10.2025 року, ОСОБА_4 , є студентом 2 (другого) курсу денної форми навчання рівня вищої освіти бакалавр Інституту ІППО Національного університету «Львівська Політехніка», закінчує навчання 30.06.2028 року. 
Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їх їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Враховуючи встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином сторін, на день звернення до суду не досяг 23 років, навчається в денній формі навчання, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.
Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків стосовно повнолітньої сина, який продовжує навчатися.
Отже, з урахуванням вищевказаного, враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, те, що позивачем доведено, що їх син досяг повноліття та продовжує навчання, при цьому сам факт такого навчання суд пов`язує з необхідністю надання батьками матеріальної допомоги дитині, вказані витрати є доведеними, виходячи з засад розумності та справедливості, інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання до закінчення навчання чи до досягнення ним двадцяти трьохрічного віку, у розмірі 4 000,00 грн., щомісячно.
Крім того, стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Щодо позовних вимог в частині стягнення половини понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).
Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016року № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018року справа № 622/373/16-ц (провадження № 61-1717 св 18).
Відповідно до статті 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Разом з тим, серед цих статей Глави 15 СК України, 185 стаття не зазначена, отже законодавець чітко передбачив, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються.
Як вбачається з матеріалів справи, за навчання студента ОСОБА_4 з 19.12.2022 по 23.01.2024 було сплачено кошти в розмірі 8000,00 грн. що підтверджується квитанцією від 26.07.2022, в сумі 8000,00 грн. що підтверджується квитанцією від 19.12.2022, в сумі 8000,00 грн. що підтверджується квитанцією від 30.08.2023,в сумі 8000,00 грн. що підтверджується квитанцією від 23.01.2024, а також в сумі 19000,00 грн. згідно квитанції від 14.08.2024, в розмірі 18000 грн. згідно квитанції від 21.02.2025, та в розмірі 21300 грн. згідно квитанції від 10.09.2025.
Таким чином, судом встановлено, що за навчання позивачки було сплачено 30979,00 грн., які в силу вимог ст. 199 СК України покладаються на батьків позивачки, які зобов`язані утримувати дитину, що навчається, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Доказів неможливості надання матеріальної допомоги позивачці стороною відповідача суду надано не було.
Таким чином з відповідача підлягає стягненню 1/2 сплачених коштів за навчання позивачки у розмірі 16000 грн. за період з 19.12.2022 по 23.01.2024 року.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позовної заяви 17.12.2025 року і до припинення навчання, або до досягнення ним 23 (двадцяти трьох) років.
Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в розмірі 16000 грн. (шістнадцять тисяч гривень) вартості навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 06.04.2026 року.

Суддя	Є.  О.  Данилів