Справа № 569/26105/25
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Рівне 

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження № 12025181010001359 від 15.06.2025 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жидичин Луцького району Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, проживаючого АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, 

розгляд кримінального провадження відбувся за участю: 
прокурора – ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_3 
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2025 року, близько 14 години 51 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки Merсedes, моделі С220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у технічно справному стані, рухаючись по проїзній частині вул. Василя Червонія, навпроти будинку № 19, зі сторони вул. Богоявленської в напрямку вул. Князя Володимира, в порушення вимог дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія), підпункту б) пункту 2.3, підпункту а) пункту 2.9, пункту 12.4, підпункту а) пункту 14.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту – Правила дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись зі швидкістю 94,5 – 100,9 км/год., що перевищує максимально допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги, розпочав маневр обгону, перетнувши вузьку суцільну лінію, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та виїхав на зустрічну смугу руху, при виникненні небезпеки для руху, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , який здійснював виїзд на вул. Василя Червонія, на нерегульованому перехресті вул. Глибока – вул. В. Червонія, з права на ліво відносно напрямку руху транспортного засобу, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста, шляхом дотримання вказаних вище пунктів Правил дорожнього руху, для чого він не мав будь-яких перешкод технічного характеру.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: множинних переломів кісток тазу: перелому крила лівої клубової кістки, лівої та правої сідничної кісток з порушенням тазового кільця без деформації, а також осаднень та забоїв м?яких тканин тулуба, кінцівок та голови, які відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я. 
Порушення ОСОБА_3 , вимог розділу 34.1 Правил дорожнього руху «Горизонтальна розмітка», згідно якого забороняється перетинати лінію розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія – поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах з двома смугами), пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, який передбачає, що  у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год, а також підпункту а) пункту 14.6 Правил дорожнього руху, який передбачає, що обгін заборонено на перехресті, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.
Своїми діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України. 
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, дав показання, що він 14 червня 2025 року, близько 14 години 51 хвилин, керуючи автомобілем марки Merсedes, моделі С220, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Василя Червонія, навпроти будинку № 19, зі сторони вул. Богоявленської в напрямку вул. Князя Володимира, розпочав маневр обгону та виїхав на зустрічну смугу руху та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , який здійснював виїзд на вул. Василя Червонія, м.Рівне.
Вказав, що алкогольні напої вживав напередодні. Коли керував автомобілем не відчував стан алкогольного сп`яніння, почував добре. Раніше притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України, а саме перевищення швидкості та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, добровільно відшкодував завдані збитки.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 14 червня 2025 року, близько 14 години 50 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Мерседес», виїхав на зустрічну смугу руху допустив наїзд на нього коли він керував велосипедом. Внаслідок дорожньої транспортної пригоди отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження. Матеріальну шкоду обвинувачений відшкодував в повному обсязі, претензій до останнього не має, просив обвинуваченого суворо не карати.
Суд встановив, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд, при вирішенні питання відповідальності обвинуваченого звертає увагу на роз`яснення, наведені у п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими передбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286-1 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до положень ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. 
Обставини, які пом`якшують покарання у відповідності до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які б обтяжували покарання, у відповідності до ст.67 КК України не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги пунктів 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним, а також положення ст.65 КК України, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином вчинений з необережності; обставини його вчинення; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий; на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання якими суд визнає щире каяття активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які б обтяжували покарання.
Обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, внаслідок якого постраждав потерпілий, який отримав численні переломи, та допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, яке виразилося в керуванні ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Суд враховує встановлені обставини вчиненого злочину обвинуваченим, а саме грубим порушення ним правил дорожнього руху, внаслідок чого настали наслідки у вигляді отримання потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень, та кримінальне правопорушення вчинив перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, стан проміле становить 1.33 проміле, що підтверджується матеріалами провадження. 
Щодо позиції потерпілого в частині призначення покарання, то суд відмічає, що думка потерпілої сторони не є вирішальною для суду та не впливає на призначення судом міри покарання. 
Враховуючи вищенаведене, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, також приймаючи до уваги те, що обвинувачений неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а саме перевищення швидкості та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, що відповідатиме меті покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення, сприятиме виправленню останнього та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами. 
Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся. 
На підставі ч.2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі держави 17 383 грн. 10 коп.
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 286-1 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Строк відбуття покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави 17 383 ( сімнадцять тисяч триста вісімдесят три) грн. 10 коп., витрат на залучення експерта. 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1