РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року 	справа № 580/3713/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №580/3713/26 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ ВП 44131663) про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, ухвалив рішення.
І. ПРОЦЕДУРА / ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
01.04.2026 вх.№17164/26 представник Позивача - адвокат Опанасюк Павло Павлович (ордер серії АВ №1286961 АБ «Опанасюк і Партнери» ЄДРПОУ 4260612) у позовній заяві просив: визнати протиправним та скасувати ППР №23044/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з ПДФО на суму 652 794,24 грн та 65279,42 грн штрафної санкції; визнати протиправним та скасувати ППР №23048/23-00-24-04-04 про збільшення грошового зобов`язання з військового збору на суму 54 399,52 грн та 5439,95 грн штрафної санкції; визнати протиправним та скасувати ППР №23055/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з ПДФО на суму 231,89 грн, штрафної санкції та 37,36 грн пені; визнати протиправним та скасувати ППР №23064/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з акцизного податку на суму 184 215,60 грн та 18 421,56 грн штрафної санкції; визнати протиправним та скасувати ППР №23065/23-00-24-04-01 про застосування штрафної санкції у сумі 1 312 398,59 грн за непроведення розрахункових операцій з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів через РРО на суму 958 432,81 грн; визнати протиправним та скасувати ППР №23067/23-00-24-04-01 про застосування штрафної санкції з ПДФО у сумі 1020 грн; визнати протиправними та скасувати ППР №23068/23-00-24-04-01 про застосування штрафної санкції у сумі 1020 грн за не забезпечення зберігання документів; визнати протиправними та скасувати ППР №23085/23-00-24-04-01 про збільшення грошового зобов`язання з ПДВ у сумі 135 847,80 грн; визнати протиправними та скасувати ППР №23087/23-00-24-04-01 за відсутність реєстрації податкових накладних на суму 123 498 грн за грудень 2024 року, застосований штраф у сумі 3400 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23051/23-00-24-04-01 з ЄСВ у сумі 3516813,43 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-23059/23-00-24-04-01 з ЄСВ у сумі 1584 грн. Представник Позивача щодо недоїмки з ЄСВ суму 3516813,43 грн зазначив помилково, у подальшому за результатом адміністративного оскарження щодо певних індивідуальних актів змінив предмет позову.
У постанові Верховного Суду у справі № 405/3360/17 (ЄДРСР 100918809) зазначено, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Верховний Суд у постанові від 09.07.2020 у справі № 922/404/19 сформулював висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах про те, що: «позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, що складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача».
03.04.2026 згідно із ухвалою позовна заява залишена без руху (ЄДРСР 135413094).
13.04.2026 суд згідно із ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за адміністративним позовом ФОП до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів у справі №580/3248/26, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) та роз`єднав - виділив у самостійне провадження вимогу: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення №23068/23-00-24-04-01, згідно якого застосована штрафна санкція у сумі 1020 грн за не забезпечення зберігання документів.
На підставі ухвали від 13.04.2026 Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/3248/26 здійснений автоматизований розподіл, присвоєний номер №580/3713/26. 15.04.2026 суд згідно із ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
25.05.2026 суд (суддя Кульчицький С.О.) відмовив повністю у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 від 20.05.2026 за вх. №27260/26 про відвід судді Трофімової Л.В. у адміністративній справі № 580/3713/26 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування індивідуального акта.
Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України). Відповідно до ч. 2. ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 ст. 12 КАС України. У разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст.229 КАС України).
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА
В обґрунтування адміністративного позову ПРО оскарження ППР №23068/23-00-24-04-01 у сумі 1020 грн за незабезпечення зберігання документів представник Позивача зазначає, що зміст акту перевірки не містить опису даного порушення та не деталізується зберігання яких саме первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інші документи з питань обчислення і сплати податків не було забезпечено скаржником. Представник Позивача зазначив, що ведення обліку доходів та витрат реалізовано Позивачем у електронному вигляді та з частковим використанням електронного кабінету платника податків. Вважає, що відсутній склад податкового правопорушення у вигляді «незабезпечення зберігання документів». Просить визнати протиправним індивідуальний акт.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач позов не визнає, подав відзив на позовну заяву до суду 29.04.2026 (зареєстровано 30.04.2026 за вх.№22994/26), де зазначив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 складений акт від 26.11.2025 № 18621/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 до 31.12.2024, з урахуванням пункту 102.1 статті 102 ПК України та правильності обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 до 31.12.2024» (надалі Акт/акт), що вручений особисто ОСОБА_1 26.11.2025, заперечення на висновки до акта перевірки Позивач не подавала. За результатами перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пункту 121.1 статті 121 Кодексу №2755 (книга обліку доходів не надана для перевірки). ГУ ДПС у Черкаській області 16.12.2025 за результатами документальної перевірки прийняте ППР №23068/23-00-24-04-01, що оскаржене позивачем в адміністративному порядку до ДПС України. Згідно рішення ДПС України від 27.02.2026 № 5160/6/99-00-06-01-02-06 ППР №23068/23-00-24-04-01 залишене без змін, тому просив відмовити у задоволенні позову.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
На підставі наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 16.09.2025 № 2358-п, направлень на перевірку від 29.10.2025 № 4478/23-00-24-04-01 та № 4479/23-00-24-04-01 посадовими особами контролюючого органу з 30.10.2025 до 12.11.2025, з 13.11.2025 продовжений строк проведена документальна планова виїзна перевірка платника податків – ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період із 01.01.2019 до 31.12.2024, з урахуванням п.102.1 ст.102 Кодексу №2755 та правильності нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період із 01.01.2011 до 31.12.2024.
За період з 01.01.2019 до 31.12.2024 платник податків - ФОП ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність на загальній системі оподаткування, особливості оподаткування доходів встановлені статтею 177 Кодексу №2755 (п. 2.1.1. Акту а.с.40), проте книга обліку доходів і витрат не надана під час проведення перевірки та під час адміністративного оскарження. Перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, встановлено її відсутність, чим порушений п. 177.10 ст. 177 Кодексу №2755.
У письмовому поясненні щодо зазначеного порушення Позивач зазначила, що «книги обліку доходів і витрат за період 2019-2024 роки не вела, всі витрати проводила у безготівковій формі, для обліку використовувались дані виписки банку та звіти про щоденні виторги». 
Відповідно до п. 2.10 Акту (а.с. 60) під час проведення перевірки ГУ ДПС у Черкаській області ФОП ОСОБА_1 була зобов`язана надати документи, пов`язані з провадженням господарської діяльності, за 2019-2024 роки, зокрема, первинні документи, що підтверджують оплату придбаних товарів, отриманих послуг (видаткові накладні, акти наданих послуг, акти виконаних робіт). Станом на 19.11.2025 первинні документи на перевірку надані не в повному обсязі. Письмові пояснення щодо порушень, встановлених перевіркою, ФОП ОСОБА_1 не надано. Перевіркою дотримання вимог законодавства щодо забезпечення зберігання первинних документів, звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладений на контролюючі органи, встановлено порушення п.44.3 ст.44 ПК України, а саме незабезпечення зберігання документів, визначених у пункті 44.1 ПКУ, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з для подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи. Відповідальність за порушення передбачена п.121.1 ст.121 Кодексу №2755. Згідно висновків Акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п. 8: п. 121.1 ст. 121 Кодексу №2755 незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органами оригіналів документів.
Після підписів головних державних інспекторів Акту в полі «Підтверджую, що надані мною первинні документи, які використані при проведенні перевірки, достовірні та повернуті мені після закінчення перевірки в повному обсязі, і додаткових (інших) документів, що свідчать про діяльність за період, що перевіряється, немає» відсутній підпис платника податків ОСОБА_1 , проте у вказаному Акті зафіксовано, що Акт на 59 аркушів отримано 26.11.2025 ОСОБА_2 о 17:08 год, з висновками якого Позивач не погодилася, зазначивши, що буде його оскаржувати, має заперечення.
Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши повідомлені доводи, аргументи учасників щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову потрібно відмовити з огляду на таке.
V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Згідно із пп.21.1.1 та пп.21.1.4 п.21.1 Кодексу №2755 посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти відповідно з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 2020 року № 846), структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкові повідомлення-рішення за формами Ф та МПЗФ - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконувачу його обов`язків, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z0124-16#Text).
Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України). 
Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.
Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначає: порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого поданий позов.
Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, що є протилежними тим, що переслідує позитивне право (постанова Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 381/4598/21).
Добросовісною вважається поведінка, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (висновки Верховного Суду у справі № 357/11125/22). 
Впровадження Керівних принципів ООН з питань бізнесу та прав людини в Україні має важливе значення під час відправлення судочинства (https://www.undp.org/uk/ukraine/publications/business-and-human-rights-ukraine-accelerating-sustainable-and-equitable-development-through-implementation-un-guiding). Держави повинні чітко висловити очікування, що всі комерційні підприємства, розташовані на їхній території та / або юрисдикції, поважають права людини упродовж своєї діяльності (Принцип 2). Підприємства повинні поважати права людини, уникати порушення прав людини інших та негативного впливу на права людини (Принцип 11), обов`язок поширюється на всі підприємства незалежно від їх розміру, сектору чи операційної ситуації, форми власності та структури (Принцип 14). У рамках свого обов`язку захищати від порушень прав людини, пов`язаних з підприємницькою діяльністю, держави повинні вжити відповідних заходів, щоб за допомогою судових, адміністративних, законодавчих чи інших належних засобів забезпечити доступ до ефективного засобу правового захисту (Принцип 25).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) (Кодекс №2755). Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Кодексу №2755 контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Відповідно до п.75.1 ст.75 Кодексу №2755 контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Згідно із пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Кодексу №2755 документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати всіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, що використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, що проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Згідно із п.81.1 ст.81 Кодексу №2755 посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки або фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання (у випадках, визначених цим Кодексом) таких документів: направлення на проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу, скріпленого печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта, а у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку та тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Згідно із пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 Кодексу №2755 платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пп.16.1.1-16.1.4 п.16.1 ст.16 Кодексу №2755 платник податків зобов`язаний, зокрема: 16.1.1. стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; 16.1.2. вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність щодо обчислення і сплати податків та зборів; 16.1.3. подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; 16.1.4. сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.
Податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п.109.1 ст.109 Кодексу №2755). Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п.109.2 ст.109 Кодексу №2755). 
За порушення податкового законодавства в Україні передбачено види відповідальності: фінансова (штрафи та пеня), адміністративна (попередження або штрафи для керівників/посадових осіб) та кримінальна (штрафи, позбавлення права обіймати посади або волі). За не ведення / неналежне ведення обліку доходів і витрат передбачена адміністративна відповідальність згідно із ст.164-1 КУпАП.
Відповідно до п.44.1 ст.44 Кодексу №2755 для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами. Згідно із п.44.3 ст.44 Кодексу №2755 платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Згідно із п.44.4 ст.44 Кодексу №2755 якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.
Згідно із п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Верховний Суд 12.02.2026 у справі №480/4896/24 ЄДРСР 134066431 касаційну скаргу ФОП, який надавав заперечення на акт перевірки, залишив без задоволення: запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки; ненадання платником документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Кодексу №2755 до їх відсутності. За загальним правилом, відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів (ч.3 ст.8 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»). Необхідність зберігати документи передбачена пунктом 6.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 № 88 (далі Положення №88): первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку бухгалтерські та інші звітності до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерській службі у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером.
Відповідно до п.86.1 ст.86 Кодексу №2755 результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акту або довідки, що підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, що є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акту (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, що надані платником податків відповідно до пп.16.1.15 п.16.1 ст.16 та відповідно до абз. другого пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 розділу I Кодексу №2755.
Згідно із п.86.7 ст.86 Кодексу №2755 у разі незгоди платника податків або його представників із висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акту (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Згідно із п.44.6 ст.44 Кодексу №2755 у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Відповідно до п.121.1 ст.121 Кодексу №2755 незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій під час здійснення податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в сумі 1020 гривень.
Згідно із п.177.10 ст.177 Кодексу №2755 фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
Форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, були затверджені наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218 (далі Порядок). Згідно з п.5 Порядку записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отриманий дохід. Згідно із п.6 Порядку визначено, що у графі 2 Книги «сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності або незалежної професійної діяльності» відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). У графі 6 Книги «сума витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг)» відображається сума витрат, що документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня. Наказ від 16.09.2013 № 481, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2013 р. за № 1686/24218 втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів від 13.05.2021 № 261 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1686-13#Text).
Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами – підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення (далі Порядок № 261), затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 № 261. Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку №261 на підставі первинних документів за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. Згідно із пп.3 п.1 р.ІІ Порядку №261 у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, у касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Згідно з пп. 6 п.1 розділу ІІ Порядку №261 інформація про документально підтверджені витрати, пов`язані з господарською діяльністю зазначається у графах 5-10 Типової форма, зокрема, у графі 6 відображається вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані/використані у виробництві продукції, товарів (наданні робіт, послуг), або для використання під час провадження незалежної професійної діяльності. Згідно із пп. 7 п. 1 розд. ІІ Порядку № 261 у графі 11 «Сума чистого оподаткованого доходу» зазначається сума чистого оподаткованого доходу, що розраховується як різниця між загальною сумою отриманого доходу, яка підлягає декларуванню (графа 4) та сумою документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю або провадженням незалежної професійної діяльності (графи 6, 7, 8, 9, 10). 
Верховний Суд від 06.02.2020 у справі 807/1556/17 зазначив, що проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. За своєю суттю, інвентаризація - це перевірка фактичної наявності майна і співставлення даних інвентаризації з бухгалтерським обліком. Нестачу товару можна виявити, коли відомі дані про залишки товару на початок інвентаризації та їх рух (вибуття, надходження) за звітний період. Відомості щодо даних залишку товарів на початок інвентаризації мають встановлюватись на підставі первинної документації та відомостей Книги обліку доходів і витрат.
Згідно з наказом МФУ від 03.09.2021 № 496 затверджений Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі – наказ № 496), що набирає чинності через 10 днів з дня його офіційного опублікування в «Офіційному віснику» від 16.11.2021 № 87 і починає діяти з 26.11.2021. Документ поширюється на осіб, які згідно із Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР зобов`язані вести облік товарних запасів (далі ТЗ) та продавати лише товари, відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (на господарському об`єкті) (далі – місце продажу) підприємця. Порядком, зокрема, передбачено таке: підприємці обліковують ТЗ шляхом постійного внесення до форми ведення обліку товарних запасів (далі – форма обліку, наведена в додатку до Порядку) інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку; підприємець, який здійснює діяльність у декількох місцях продажу, веде облік також за кожним окремим місцем продажу на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів підприємцем або окремим місцем продажу, та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між підприємцем та його окремими місцями продажу. Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку; первинні документи, на підставі яких внесено записи до форми обліку, є обов`язковими додатками до неї. Дані до форми вносяться на підставі первинних документів до початку реалізації товарів; за вибором підприємця облік за встановленою формою ведеться у паперовій або електронній формі. Для ведення обліку в е-формі підприємець сам обирає програмний формат та метод унесення інформації; заборонено продаж товарів, на які у місцях їх продажу відсутні: первинні документи, записи про які внесено до форми обліку; відповідні записи у формі обліку про наявні первинні документи; первинні документи й записи у формі обліку про такі первинні документи; визначено правила зберігання форми обліку. Для ФОП, в яких виникає обов`язок щодо ведення обліку товарних запасів, перший запис, що вноситься ФОП до Форми обліку, має відображати інформацію про залишки товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів. Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки (https://ck.tax.gov.ua/media-ark/news-ark/530908.html). Згідно з п.2 Порядку №496 терміни вживаються в таких значеннях: документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи; первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару. Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП. У первинних документах, що засвідчують знищення, втрату або використання товарів на власні потреби, зазначається вартість товару за ціною придбання, підтвердженою обліком товарів, визначеним цим Порядком, та не зазначаються реквізити постачальника і отримувача товару; місце продажу (господарський об`єкт) - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, де здійснюються розрахункові операції під час продажу товарів (надання послуг); місце зберігання - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, земельна ділянка, де зберігаються товарні запаси, що належать ФОП; товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуг).
Відповідно до пункту 1.3 розділу І Методики проведення перевірки загальних положень податкового та іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи, затвердженої наказом Державної податкової служби України від 09 червня 2023 року № 444, розбіжність - невідповідний (неоднаковий) результат порівняння (співставлення/зіставлення/дослідження) двох або більше джерел однакової (однотипної, ідентичної) інформації та/або даних; процедура перевірки – послідовність виконання конкретних дій для отримання доказів у процесі перевірки платника податків з метою встановлення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи; суб`єкт перевірки – платник податків, стосовно якого здійснюються збір податкової інформації та заходи автоматизованого аналізу з метою встановлення наявності/ відсутності розбіжностей та/або ризиків, що необхідно перевірити (підтвердити/спростувати) (https://tax.gov.ua/zakonodavstvo/podatkove-zakonodavstvo/nakazi/78250.html).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Суд, надаючи оцінку доводам представника позивача у позовній заяві, проаналізувавши зміст акту перевірки, індивідуальних актів (ППР від 16.12.2025 №23068/23-00-24-04-01, рішення ДПС України від 27.02.2026) та за відсутності заперечень до акта перевірки від Позивача (не надане в установлений строк), зважаючи на надані ФОП ОСОБА_1 (перебувала на загальній системі оподаткування) залишки товару (алкоголь, вино, цигарки, пиво/слабоалкогольні напої) в магазині (Соборна 111 м.Монастирище) станом на 01.01.2019, на 31.12.2019, на 31.12.2020, на 31.12.2021, на 31.12.2022, а також на 31.12.2023 і на 31.12.2024 (магазини м.Монастирище Соборна 132, Соборна 111, Соборна 118 Є, м.Умань Захисників України 7А), проте не надану під час перевірки та під час адміністративного оскарження Книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, дійшов висновку про наявне податкове правопорушення, виявлене під час здійснення податкового контролю.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, що викладені у постановах Верховного Суду. 
Суд враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 826/13307/17 та від 12.03.2021 у справі № 826/373/18, що полягає у такому. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів прирівнюється нормами п.44.6 ст.44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображень ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Позивач, представники Позивача не наводить жодного аргументу на спростування встановленого Актом перевірки порушення щодо ненадання для перевірки Книги обліку доходів та витрат.
У рішенні ДПС України від 27.02.2026 №5160/6/99-00-06-01-02-06 про результати розгляду скарги зазначено: Книгу обліку доходів і витрат за перевіряємий період 2019-2024 ФОП ОСОБА_1 на перевірку не надала.
Відповідальність за встановлене порушення передбачена п.121.1 ст.121 Кодексу №2755 через ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій під час здійснення податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом. - тягнуть за собою накладення штрафу в сумі 1020 гривень.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Під час судового розгляду підтверджено правильність висновків перевірки про порушення ФОП ОСОБА_1 п.44.1, п.44.3 ст.44 Кодексу №2755 податкового законодавчтва щодо ненадання документів з огляду на особисте повідомлення (книгу не вела) за результатом отриманого запиту контролюючого органу. Позивач не заперечує ненадання документів, пов`язаних з провадженням господарської діяльності, зокрема: книги обліку доходів і витрат, що не була надана ні під час перевірки, ні під час адміністративного оскарження, представник Позивача не надав докази про повідомлення щодо Книги у електронному вигляді та з частковим використанням електронного кабінету.
Суд доходить висновку про правомірність застосування штрафу як відповідальності згідно із податковим повідомленням-рішенням від 16.12.2025 №23068/23-00-24-04-01 за ненадання Книги обліку доходів і витрат для перевірки з огляду на надані таблиці щодо залишків товару у магазинах, проте без повідомлення щодо дотримання Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців з наданням відповідних форм обліку як документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності для складання якої використовуються документи ФОП.
Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність власного рішення, що є предметом оскарження у цій справі, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ППР №23068/23-00-24-04-01 та для задоволення адміністративного позову, позаяк Позивачем і представником Позивача у спірних правовідносинах на стадії звернення до суду не доведене порушення прав під час реалізації матеріалів перевірки, що оформлена актом від 26.11.2025 №18621/23-00-24-04-01/2572818466.
VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не потребують задоволення, то судові витрати відповідно до ст.139 КАС України розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Судові витрати не потребують розподілу.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21.
Копію рішення направити сторонам справи:
позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області [вул. Хрещатик 235, м. Черкаси, 18002, код ЄДРПОУ ВП 44131663].
Суддя 	Лариса ТРОФІМОВА