Головуючий І інстанції: Г.В. Костенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 р. 	Справа № 440/3020/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Мінаєвої К.В. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 року по справі № 440/3020/26
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.09.2025 року за №163750035333, щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.03.2026 року за № 3, щодо відмови у підтвердженні ОСОБА_1 періодів роботи, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 14.08.1995 року по 12.05.2004 рік, з 01.06.2004 року по 31.05.2005 рік, з 16.06.2005 року по 31.08.2006 рік, з 04.09.2006 року по 31.08.2007 рік, з 03.09.2007 року по 24.12.2008 рік, з 18.02.2009 року по 26.03.2009 рік, з 03.04.2009 року по 20.05.2009 рік, з 07.09.2009 року по 22.10.2009 рік, з 26.10.2009 року по 11.05.2011 рік з пільговим стажем за Списком №1 та період роботи з 18.10.1993 року по 14.08.1995 рік з пільговим стажем за Списком №2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 заяву від 15.09.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.
Рішенням Полтавської окружного адміністративного суду від 21.04.2026 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.09.2025 року за №163750035333, щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.03.2026 року за № 3, щодо відмови у підтвердженні ОСОБА_1 періодів роботи, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 14.08.1995 року по 12.05.2004 рік, з 01.06.2004 року по 31.05.2005 рік, з 16.06.2005 року по 31.08.2006 рік, з 04.09.2006 року по 31.08.2007 рік, з 03.09.2007 року по 24.12.2008 рік, з 18.02.2009 року по 26.03.2009 рік, з 03.04.2009 року по 20.05.2009 рік, з 07.09.2009 року по 22.10.2009 рік, з 26.10.2009 року по 11.05.2011 рік з пільговим стажем за Списком №1 та період роботи з 18.10.1993 року по 14.08.1995 рік з пільговим стажем за Списком №2;
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 заяву від 15.09.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду. 
Вирішено питання розподілу судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн. 
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем не надано документів про підтвердження в установленому законодавством порядку періодів роботи на посаді відкатника - вакуумника з 23.11.1995 по 12.05.2004 на Полтавському заводі газорозрядних ламп (з 1995 р. — ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп»), відсутність в наданих документах відомостей про роботу з 13.05.2004 по 31.05.2004, з 01.06.2005 по 15.06.2005, з 01.09.2006 по 03.09.2006, з 01.09.2007 по 02.09.2007, з 27.03.2009 по 02.04.2009, з 21.05.2009 по 06.09.2009 та з 23.10.2009 по 25.10.2009, надані копії документів про результати атестації робочих місць не завірені в установленому законодавством порядку, відсутність документів про атестацію робочих місць за періоди роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Завод газорозрядних ламп" з 18.02.2009 по 11.05.2011, відсутність відомостей про оплату праці за періоди з 23.11.1995 по 31.12.1997, з 01.07.1999 по 31.07.1999, з 01.12.1999 по 31.12.1999, з 01.09.2000 по 30.04.2004, з 13.05.2004 по 31.05.2004, з 01.06.2005 по 15.06.2005, з 01.01.2006 по 31.01.2006, з 01.09.2006 по 03.09.2006, з 01.09.2007 по 02.09.2007, з 27.03.2009 по 02.04.2009, з 21.05.2009 по 06.09.2009, з 23.10.2009 по 25.10.2009, з 01.02.2010 по 28.02.2010, з 01.02.2011 по 28.02.2011. при здійсненні своїх повноважень відповідачем права та інтереси позивача не були порушені.
Позивач не скористався своїм правом визначеним ст. 304 КАС України та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , звернулася 15.09.2025 до територіального пенсійного органу щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За принципом екстериторіальності, заяву опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області та 22.09.2025 прийнято рішення №163750035333, яким відмовлено в призначенні пенсії.
Приймаючи таке рішення Пенсійний орган виходив з того, що пільговий стаж відсутній, оскільки довідки та накази по підприємству про результати проведеної атестації робочих місць за умовами праці не надані. На дату звернення позивач не досягла пенсійного віку 50 років, як це передбачено пунктом 1 частиною 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у позивача відсутні.
23.01.2026 ОСОБА_1 звернулась до територіального пенсійного органу щодо підтвердження періодів роботи для призначення пенсії.
За принципом екстериторіальності, заяву опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та 03.03.2026 прийнято рішення №3, яким відмовлено в у підтвердженні періодів роботи.
Приймаючи таке рішення Пенсійний орган виходив з того, що відсутні документи про підтвердження в установленому законодавством порядку періодів роботи на посаді відкатника - вакуумника з 23.11.1995 по 12.05.2004 на Полтавському заводі газорозрядних ламп (з 1995 р. — ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп"), відсутність в наданих документах відомостей про роботу з 13.05.2004 по 31.05.2004, з 01.06.2005 по 15.06.2005, з 01.09.2006 по 03.09.2006, з 01.09.2007 по 02.09.2007, з 27.03.2009 по 02.04.2009, з 21.05.2009 по 06.09.2009 та з 23.10.2009 по 25.10.2009, надані копії документів про результати атестації робочих місць не завірені в установленому законодавством порядку, відсутність документів про атестацію робочих місць за періоди роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Завод газорозрядних ламп" з 18.02.2009 по 11.05.2011, відсутність відомостей про оплату праці за періоди з 23.11.1995 по 31.12.1997, з 01.07.1999 по 31.07.1999, з 01.12.1999 по 31.12.1999, з 01.09.2000 по 30.04.2004, з 13.05.2004 по 31.05.2004, з 01.06.2005 по 15.06.2005, з 01.01.2006 по 31.01.2006, з 01.09.2006 по 03.09.2006, з 01.09.2007 по 02.09.2007, з 27.03.2009 по 02.04.2009, з 21.05.2009 по 06.09.2009, з 23.10.2009 по 25.10.2009, з 01.02.2010 по 28.02.2010, з 01.02.2011 по 28.02.2011
Вважаючи рішення протиправним позивач звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо його обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Відповідно до п. 5 Рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
Згідно з п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), який був прийнятий на зміну положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII).
Отже, оскільки і Закон № 1058-IV, і Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.
Пункт "а" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII (набув чинності з 01.04.2015, далі - Закон № 213-VIII) передбачав, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV в редакції до 11.10.2017 передбачав, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.
Після набуття чинності нормами Закону № 1058-IV правила призначення пенсій за Списком № 1 регламентувались пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII.
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (11.10.2017) (далі - Закон № 2148-VIII), яким текст Закону № 1058-IV був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно частини першої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Разом з цим, Законом № 2148-VIII у новій редакції був викладений також пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV, де зазначається, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону № 2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
В силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 № 2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
З 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «а» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону № 2148-VIII.
Правила вказаних законів були повністю уніфікованими.
В подальшому рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII.
Конституційним Судом України згідно пункту 3 вищевказаного рішення було вирішено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: 2На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці – жінкам".
Відтак, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: пункт «а» статті 13 Закону № 1788-XII у редакції до Закону № 213-VIII та пункт 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII.
Таким чином, правила означених законів містять розбіжність відносно позивача, зокрема, щодо пенсійного віку у жінок, який складає 45 років та наявності страхового стажу, який складає не менше 15 років за пунктом "а2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення2 у редакції до Закону № 213-VIII та 50 років пенсійного віку і не менше 20 років страхового стажу за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону № 2148-VIII,
Конституційний Суд України в рішенні від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України, пункт 7 рішення № 4-рп/2016).
З огляду на вищенаведене, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
Висновок у рішенні Конституційного Суду України у справі № 4-рп/2016 зроблений з урахуванням вимог частини другої статті 150 Конституції України в редакції, чинній на момент прийняття рішення № 4-рп/2016, яка є тотожною статті 151-2 Конституції України у редакції на час розгляду справи та статті 8 Конституції України.
Тому, ґрунтуючись на юридичній позиції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, ідентична правова норма, яка міститься в Законі України від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.
Враховуючи вищевикладене, до даних правовідносин підлягає застосуванню пункт "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, щодо пенсійного віку, який складає для жінок – 45 років, щодо стажу роботи не менше 15 років, з них за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України не менше 7 років 6 місяців. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.
Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Положеннями пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, зокрема, передбачено, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках, обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.
Тобто, підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, який повинен бути підтверджений відповідними доказами, зокрема, трудовою книжкою.
В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (пункт 20 Порядку № 637).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Також варто зазначити, що відповідно до пунктів 3, 4.2 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
Разом з тим, пунктом 4.3 Порядку № 383 передбачено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Відповідно до пунктів 8, 9 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Судовим розглядом встановлено, що з 1993 року по 2011 рік я, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала на Полтавському заводі газорозрядних ламп, в подальшому реорганізований у Відкрите акціонерне товариство "Полтавський завод газорозрядних ламп" та у товаристві з обмеженою відповідальністю "Завод газоразрядних ламп" на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці в складальному цеху №1 люмінесцентних ламп (в подальшому перейменований у виробничий комплекс №1 виробництва люмінесцентних ламп), що підтверджується записами в трудовій книжці, а саме:
За списком №2 
з 18.10.1993 року по 14.08.1995 рік (наказ №576 від 11.10.1993р.) - учнем монтажника - вакуумника в складальному цеху №1 люмінесцентних ламп Полтавського заводу газорозрядних ламп (03.12.1993 року присвоєно перший розряд монтажника-вакуумника, наказ №2284 від 27.12.1993р.), пільговий стаж за період з 18.10.1993 року по 14.08.1995 рік за списком №2 складає 1 рік 9 місяців 27 днів.
За списком №1 
з 14.08.1995 року по 12.05.2004 рік (наказ №359 від 29.08.1995р.) - учнем відкатника - вакуумника в складальному цеху №1 люмінесцентних ламп (23.11.1995 року присвоєно другий розряд відкатника-вакуумника, наказ №510 від 29.11.1995р., 30.11.1995 року Полтавський завод газорозрядних ламп перетворений у ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп», наказ №37-АТ від 23.11.1995р.); 
- з 01.06.2004 року по 31.05.2005 рік (наказ №1155 від 31.05.2004р.) - відкатником - вакуумником другого розряду в цеху складання люмінесцентних ламп Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних ламп» (01.10.2004 року в зв`язку з реорганізацією цехів переведена в виробничий комплекс №1 з виготовлення люмінесцентних ламп відкатником-вакуумником другого розряду до закінчення строкового договору, наказ №591 від 01.10.2004р.); 
з 16.06.2005 року по 31.08.2006 рік (наказ №476 від 03.06.2005р.) - відкатником - вакуумником другого розряду в виробничому комплексі №1 з виготовлення люмінесцентних ламп Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних ламп» (03.10.2005 року присвоєно третій розряд відкатника-вакуумника, наказ №612 від 03.12.2005р.); 
- з 04.09.2006 року по 31.08.2007 рік (наказ №711 від 01.09.2006р.) - відкатником - вакуумником третього розряду в виробничому комплексі №1 з виготовлення люмінесцентних ламп Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних ламп»; 
- з 03.09.2007 року по 24.12.2008 рік (наказ №387 від 03.09.2007р.) - відкатником - вакуумником третього розряду в виробничому комплексі №1 з виготовлення люмінесцентних ламп Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних ламп»; 
- з 18.02.2009 року по 26.03.2009 рік (наказ №148 від 18.02.2009р.) - відкатником - вакуумником третього розряду в виробничому комплексі №1 з виготовлення люмінесцентних ламп; 
- з 03.04.2009 року по 20.05.2009 рік (наказ №252 від 02.04.2009р.) - відкатником - вакуумником третього розряду в виробничому комплексі №1 з виготовлення люмінесцентних ламп Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних ламп»; 
- з 07.09.2009 року по 22.10.2009 рік (наказ №500 від 01.09.2009р.) - відкатником - вакуумником третього розряду в виробничому комплексі №1 з виготовлення люмінесцентних ламп Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних ламп»; 
- з 26.10.2009 року по 11.05.2011 рік (наказ №730 від 22.10.2009р.) - відкатником - вакуумником третього розряду в виробничому комплексі №1 з виготовлення люмінесцентних ламп Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод газорозрядних ламп». 
На Полтавському заводі газорозрядних ламп, в подальшому реорганізованому у ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп», ОСОБА_1 виконувала роботи на посаді відкатника вакуумника з шкідливими та важкими умовами праці, що передбачено списком №1. Пільговий стаж за період з 14.08.1995 року по 11.05.2011 рік за списком №1 складає 15 років 2 місяця 28 днів. 
Колегія суддів наголошує, що записи в трудовій книжці зроблено послідовно, чітко.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.
А отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що записами трудової книжки підтверджуються як періоди роботи позивача так і проведення атестації робочих місць для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 та Списком № 2.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що належним та ефективним спосіб захисту порушеного права позивача, є визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.03.2026 №3 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 22.09.2025 року за №163750035333, зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 14.08.1995 року по 12.05.2004 рік, з 01.06.2004 року по 31.05.2005 рік, з 16.06.2005 року по 31.08.2006 рік, з 04.09.2006 року по 31.08.2007 рік, з 03.09.2007 року по 24.12.2008 рік, з 18.02.2009 року по 26.03.2009 рік, з 03.04.2009 року по 20.05.2009 рік, з 07.09.2009 року по 22.10.2009 рік, з 26.10.2009 року по 11.05.2011 рік з пільговим стажем за Списком №1 та період роботи з 18.10.1993 року по 14.08.1995 рік з пільговим стажем за Списком №2.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 року по справі № 440/3020/26 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	К.В. Мінаєва   В.В. Катунов