04.05.2026
Справа № 497/664/25
Провадження № 2/497/66/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді - Раца В.А.,
секретаря - Божевої І.Д., 
без участі сторін, 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
ВСТАНОВИВ:
19.03.2025 року представник позивача Грибанов Д.В., який діє на підставі довіреності від 05.12.2024 року під №643 строком дії до 31.12.2025 року (а.с.56), звернувся до суду із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на користь позивача з відповідача суму заборгованості за договорами: позики №79458598 в розмірі 21 459,36 грн.; кредитним №34095-12/2023 в розмірі 32 500,00 грн.; а всього 53 959,36 грн. та суму понесених судових витрат.
Вимоги мотивує тим, що 29 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено договір позики №79458598. Договір підписано електронним підписом Позичальника та позичальник отримав відповідну суму позики. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі що виникають в майбутньому. Відповідно до Реєстру боржників №30 від 19.08.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 459,36 грн., з яких: 5 500,46 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 15 958,90 грн. - заборгованість за відсотками. Також 21.12.2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 34095-12/2023, підписаний електронним підписом. Кредитні кошти були надані у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. 20.06.2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі що виникають в майбутньому. Відповідно до Реєстру боржників №30 від 19.08.2024 року до Договору факторингу №20062024 від 20.06.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 22 500,00 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідач не надала своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за вище переліченими договорами, а тому свої зобов`язання не виконала, що стало приводом для звернення до суду.
Ухвалою судді від 25.03.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі.
19.05.2025 до участі у справі на стороні відповідача долучився представник - ОСОБА_3, який підтвердив свої повноваження нотаріально посвідченою довіреністю від 15 травня 2025 року (а.с.85-86).
05.02.2026 року представник відповідача - ОСОБА_3 надав через систему "Електронний суд" відзив на позовну заяву, а до відзиву долучив докази надіслання позивачеві. У відзиві представник посилається на те, що за кредитним договором №34095-12/2023 відповідач не підписувала вказаний договір та не отримувала кошти. Позивачем не надано доказів накладення кваліфікованого електронного підпису сторонами та не надано доказів на перерахування кредитних коштів на банківські рахунки відповідача за договором №34095-12/2023 від 21 грудня 2023 року. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту. Стосовно стягнення за договором позики №79458598 то договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, за яким відбулося первісне відступлення права вимоги, було укладено за три роки до укладення договору позики. Вказане свідчить про те, що предметом останнього на момент його укладення не могло бути право будь-якої вимоги за взагалі неіснуючими на той час за договором позики №79458598 від 29 лютого 2024 року. Оскільки на момент укладення договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , тому у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати позивачу на підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року. Крім того, на час укладення такого Договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за Договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року. На підставі вищезазначеного представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.98-101).
10.02.2026 року до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача - Чечельницької А.О. надійшла відповідь на відзив, в якій вона також просила витребувати від АТ "Універсал банк" інформацію, що становить банківську таємницю. У своїй відповіді представник зазначає, що для укладення вищевказаних договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч. Кредитні договори були укладені з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використала для підтвердження підписання договорів. Верифікація та ідентифікація Позичальника здійснюється через ІТС Первісного кредитора. Перерахування коштів на платіжну карту відповідача за укладеними договорами було безпосередньо здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Щодо кредитного договору №79458598 від 29.02.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що відповідно до п.п.2.3. процентна ставка (базова)/день 2,5%. Денна процентна ставка/день 0,63%. Як вбачається з розрахунку заборгованості №79458598 від 29.02.2024 року відсотки нараховуються за денною відсотковою ставкою, а саме по 56,70 грн. в день. З 30.03.2024 року відсотки нараховуються відповідно до п.п.2.3, а саме по 225,00 грн. вдень. 30.03.2024 року оплата боргу у сумі 2475,00 грн., яку було зараховано на погашення тіла кредиту. З 31.03.2024 року відсотки нараховуються відповідно до п.п.2.3, а саме по 163,13 грн. в день. Оплата боргу є підтвердженням визнання відповідачем заборгованості за Кредитним договором, відповідно до постанови Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі №526/405/13. Щодо кредитного договору №34095-12/2023 від 21.12.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомило, що відповідно до п.п.1.4.1 процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору. Відсотки нараховуються відповідно до п.п.3.31, а саме по 10,00 грн. З 20.01.2024 року відсотки нараховуються відповідно до п.п.1.4.1, а саме по 250,00 грн. в день. Крім того, в розрахунку міститься інформація про оплату боргу. За весь період перебування права вимоги за вищезазначеним Договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. Щодо переходу до позивача права вимоги за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, то позивач та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклало додаткові угоди №2, №7, №34 до договору факторингу та відповідно до реєстру боржників №30 за договором факторингу міститься запис про боржника ОСОБА_1 . Відповідно до копії платіжної інструкції №409 від 21.08.2024 року позивач перерахував ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кошти згідно договору відступлення прав вимоги згідно додаткової угоди №34 від 19.08.2024 року. На підставі вище викладеного представник підтримала заявлені вимоги (а.с.105-113).
19.03.2026 року від представника відповідача - ОСОБА_3 надійшло через систему "Електронний суд" заперечення на відзив, в якому він підтримав попередню позицію сторони відповідача (а.с.114-117).
Ухвалою суду від 19.03.2026 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано інформацію, що містить банківську таємницю.
Витребувана судом інформація надійшла до суду 29.04.2026 року.
Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача в позовній заяві просить провести розгляд справи без участі представника позивача (а.с.6). Відповідач та її представник, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, свою позицію з приводу заявлених вимог висловили у відзиві та запереченні на відповідь, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.
Положенням ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Щодо стягнення за договором позики № 79458598 від 29.02.2024 року.
29.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як позичальником, укладено договір позики за №79458598, згідно з яким позичальник отримав 9 000,00 грн. позики, строком на 30 днів, базова процентна ставка з другого дня користування позикою 2,5% (фіксована), денна процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності протягом первісного строку кредитування) 0,63%; процентна ставка за понад строкове користування Позикою за день, % (не застосовується в період воєнного стану у період існування такого обмеження) 2,70%, датою повернення позики є 29.03.2024 року (а.с.7-9).
Згідно з п.1 Договору, позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Відповідно до п.20 Договору позики Цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційної телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електрону комерцію».
Факт перерахування коштів підтверджується листом АТ «Універсал Банк» №БТ//Е-17107 від 28.04.2026 року, відповідно до якого на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , за період з 21.12.2023 року по 24.12.2023 року та з 29.02.2024 року по 03.03.2024 року, номер телефону, на який надсилалась інформація (фінансовий номер телефону) НОМЕР_3 (а.с.125) та випискою про рух коштів по цій картці за період з 29.02.2024 року по 03.03.2024 року, відповідно до якої на рахунок 29.02.2024 року о 18:52:53 годині надійшли грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн., якими відповідач користувалася (а.с.127).
Тобто договір є укладеним та відповідач отримала грошові кошти.
14.06.2021 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як клієнтом, укладений договір факторингу за №14/06/21, предметом якого є зобов`язання фактора передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язувався відступити фактору право грошової вимоги (а.с.11-13).
Згідно з п.1.1. вказаного договору, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Положеннями п.2.2.1 вищевказаного Договору факторингу визначено, що права вимоги, що передаються фактору для здійснення факторингу, є дійсними.
28.07.2021 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 була укладена Додаткова угода №2 в частині строку повідомлення боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надання інформації про фактора (а.с.14).
Також, 19.08.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 було укладено Додаткову угоду № 34, згідно з якою на користь Позивача було відступлено права вимоги згідно з Реєстром боржників №30 від 19.08.2024 (а.с.16).
З витягу з Реєстру боржників №30 від 19.08.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 вбачається, що позивачу було передано право вимоги до відповідача за договором №79458598 на суму 21 459,36 грн., з яких: 5 500,46 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 15 958,90 грн. заборгованість за відсотками (а.с.18).
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому, у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.
За положеннями ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16.03.2021 у справі №906/1174/18.
Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України).
Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).
З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
За таких обставин згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі №761/33403/17 від 22.04.2021.
Але положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Отже, виходячи з положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.
Таких висновків дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 19 жовтня 2015 року (справа №910/3498/15-г), де вказав, що тільки договору факторингу, порівняно з іншими договорами, притаманна можливість здійснювати відступлення як наявної, так і майбутньої грошової вимоги. Інші договори, включаючи загальний договір відступлення права вимоги (цесії), розраховані на відступлення лише наявних вимог.
Така конструкція ґрунтується на юридичній фікції щодо майбутньої заборгованості, де майбутнє право вважається таким, що переходить до нового кредитора з моменту укладення договору про цесію. Таким чином, для цілей відступлення права вимоги за майбутньою вимогою враховуються характеристики вже наявної вимоги.
Визначеність переданого права вимоги стосовно його змісту, обсягу та особи боржника має бути встановлена не в момент укладання правочину про цесію, а в момент виникнення права вимоги.
Цивільний Кодекс України не має жодних імперативних вимог щодо способів ідентифікації права вимоги в правочині про його відступлення або майбутнє відступлення новому кредитору. Сторони можуть обрати будь-які засоби або ознаки, що дозволять визначити підстави виникнення вимоги, її характер, обсяг, зміст тощо. Відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Натомість, до дійсних належать такі права вимоги, які юридично існують, виникнуть в майбутньому, або права по зобов`язаннях, за якими не настав строк виконання. Причому, поняття дійсних вимог є ширшим, ніж наявних або існуючих, оскільки дійсними можуть бути не тільки зобов`язальні вимоги, що існують у даний час, а й ті, що виникнуть у майбутньому.
Водночас, наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога). Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з`явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.
Матеріалами справи встановлено, що 14.06.2021 року між ТОВ ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21 в якому не обумовлено відступлення права вимоги, що виникне в майбутньому, обумовлено тільки право вимоги що вже настало до третіх осіб.
Додатковою угодою №34 від 19.08.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року визначено загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників №29 та №30 від 19.08.2024 року.
Згідно з частинами першої, четвертої статті 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності, закріплений у статті 12 ЦПК, визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладанні на позивача (його представника) обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повна або часткова відмова у позові тощо).
За правилами, встановленими частинами першою, третьою статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У відповідності до положень статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначав, що відповідно до реєстру боржників №30 від 19 серпня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики в сумі 21 459,36 грн.
Разом з цим, наявна в матеріалах справи копія договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, не містить всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити його зміст у повному обсязі та встановити зміст (предмет) договору, за яким, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитним договором (а.с.11-13).
Крім того, витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року не підписано та не завірено печатками сторін. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його представником, що не є ідентичним копії оригінального документа (а.с.18).
З наданої копії договору факторингу не можливо встановити ціну продажу та умови фінансування, також не надано доказів перерахунку грошових коштів (платіжних документів) на користь Клієнта.
Копії окремих аркушів договору факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд першої інстанції не маоже приймати їх як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні положень статтей 77, 79 ЦПК України.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Суд бере до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за якими набуває новий кредитор.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).
Отже, позивачем не доведено правомірність заявлених вимог й не доведено факту набуття права грошової вимоги до відповідача за договором позики №79458598 від 29.02.2024 року.
Щодо стягнення за договором про надання фінансового кредиту №34095-12/2023 від 21.12.2023 року.
21.12.2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №34095-12/2023, відповідно до умов вказаного договору, відповідач отримала грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. строком на 120 днів, датою погашення кредиту є 18.04.2024 року, зі сплатою процентів за ставкою 2,5% в день, яка застосовуються у межах строку кредиту, встановленого в п.1.2 договору.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника (W0459), що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер її мобільного телефону, який зазначений у п.8 кредитного договору (реквізити та підписи сторін).
Відповідно до п.п.1.6 п.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_4 хх-хххх-2299, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Аванс кредит» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п.п.1.6 п.1 кредитного договору.
До договору долучено додаток №1, що містить Графік платежів, та з якого вбачається: реальна річна процента ставка становить 101094,05%, загальна вартість кредиту 40 000 грн, яка складається з: 10 000 грн. сума кредиту; 30 000 грн. проценти за користування кредитом (а.с.28 на звороті), та паспорт споживчого кредиту (а.с.29-30).
Факт перерахування коштів підтверджується:
- листом директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих.№3466_250130173639 від 30-01-2025 року, відповідно до якого це Товариство на підставі договору на переказ кошів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 року здійснило 21.12.2023 року переказ коштів на суму 10 000,00 грн. на катку 4441-11хх-хххх-2299, номер транзакції в системі iPay.ua - 322996397 (а.с.32);
- листом АТ «Універсал Банк» №БТ//Е-17107 від 28.04.2026 року, відповідно до якого на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , за період з 21.12.2023 року по 24.12.2023 року та з 29.02.2024 року по 03.03.2024 року, номер телефону, на який надсилалась інформація (фінансовий номер телефону) НОМЕР_3 (а.с.125);
- випискою про рух коштів по цій картці за період з 21.12.2023 року по 24.12.2023 року, відповідно до якої на рахунок 21.12.2023 року о 12:30:09 годині надійшли грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн., якими відповідач користувалася (а.с.126).
Окрім цього 23.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Аванс кредит» з заявкою на внесення змін до Договору про надання фінансового кредиту №34095-12/2023 від 21.12.2023 року та в цей день між сторонами було укладено Додаткову угоду. Предметом укладення угоди стало перенесення сплати процентів в поточному періоді за кредитом на 10 днів. Угоду підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора W2591 (а.с.31).
Тобто судом встановлено факт укладення між сторонами договору та перерахування на рахунок відповідача грошових коштів.
20.09.2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передає ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.33-35).
Надано також позивачем й акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу та розрахунок заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 20.06.2024 року до договору факторингу №20062024 від 20.06.2024 року, ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором: №34095-12/2023 в сумі 32 500 грн., з яких: 10 000 грн. сума заборгованості за основним боргом; 22 500 грн. сума заборгованості за процентами (а.с.37).
Відповідно до п.1.3 договору факторингу, ТОВ «Аванс кредит» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ ФК «ЄАПБ» повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ ФК «ЄАПБ», надати інформацію, передбачену чинним законодавством, про ТОВ ФК «ЄАПБ» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.
Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Так, згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч.2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частинами першої, четвертої статті 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності, закріплений у статті 12 ЦПК, визначає для сторін ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Такий принцип, зокрема, полягає у покладанні на позивача (його представника) обов`язку з доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Невиконання такого обов`язку несе процесуально негативні наслідки у вигляді настання ризиків, визначених процесуальним законом (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, повна або часткова відмова у позові тощо).
За правилами, встановленими частинами першою, третьою статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У відповідності до положень статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначав, що відповідно до реєстру боржників від 20 червня 2024 року до договору факторингу № 20062024 від 20 червня 2024 року, укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 32 500,00 грн.
Разом з цим, наявна в матеріалах справи копія договору факторингу № 20062024 від 20 червня 2024 року, не містить всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити його зміст у повному обсязі та встановити зміст (предмет) договору, за яким, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитним договором (а.с.33-35).
Крім того, витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу 20062024 від 20 червня 2024 року не підписано та не завірено печатками сторін, в той час як інші документи підписані та завірені. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його представником, що не є ідентичним копії оригінального документа (а.с.37).
З наданої копії договору факторингу не можливо встановити ціну продажу та умови фінансування, також не надано доказів перерахунку грошових коштів (платіжного документу) на користь Клієнта.
Копії окремих аркушів договору факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд першої інстанції не мав приймати їх як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні положень статтей 77 79 ЦПК України.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Суд бере до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за якими набуває новий кредитор.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).
Отже, позивачем не доведено правомірність заявлених вимог й не доведено факт набуття права грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №34095-12/2023 від 21.12.2023 року.
На підставі вище наведеного суд, доходе висновку про недоведеність заявлених вимог та про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Щодо стягнення судових витрат, то у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог їх необхідно покласти на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, 81, 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259, ч. 6, 8 ст. 259, ст. ст. 263 - 267, ч. 6, 7 ст. 268, ч. 1, 2 ст. 273, ч. 1 ст. 352, ст. 354 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Суддя           В.А. Раца