Справа № 643/23061/25
Провадження № 2-а/643/53/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2026   м. Харків
Салтівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Олійника О.О.,
за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6327397 від 12.12.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департамент патрульної поліції на рахунок ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.
Позов обгрунтований таким. 
12.12.2025 року в місті Харків інспектором роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Шихотою Нікітою Андрійовичем (надалі по тексту - Інспектор) було винесено постанову серії ЕНА №6327397 від 12.12.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно фабули постанови: 22.11.2025 року о 22:13:00 в місті Харків на вулиці Гвардійців Широнінців, 50/29, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ Toyota Avensis днз НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4. в. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Вважає, що постанова серії ЕНА №6327397 від 12.12.2025 року про вчинення адміністративного правопорушення підлягає скасуванню, оскільки в діях Позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справа відносно нього підлягає закриттю з наступних підстав. 
22.11.2025 року близько 22:30, я, ОСОБА_1 , перебував у місті Харків за адресою: вул. Гвардійців Широнінців, 50/29. До мого автомобіля підійшло п`ятеро працівників поліції, один з яких був інспектором роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області, старшим лейтенантом поліції Шихотою Нікітою Андрійовичем (надалі - Інспектор). Зазначені працівники поліції перебували зі зброєю, а саме з автоматами, та вчиняли неприпустимі дії: стукали по склу мого автомобіля, неодноразово засліплювали мене ліхтариком, поводили себе дуже нахабно та зухвало. Мною було прийнято рішення телефонувати на лінію «102», що я і зробив три рази, з метою виклику слідчо-оперативної групи. Однак працівники поліції, які оточили мій автомобіль, почувши мою телефонну розмову, почали вигукувати, що ніхто не приїде. У зв`язку з цим я увімкнув гучний зв`язок, щоб диспетчер чула нашу розмову, та в її присутності запитав прізвище поліцейського, який перебував найближче до мого бокового скла. Останній відмовився представлятися. Диспетчер лінії «102» чула все, що відбувалося через гучний зв`язок, у тому числі те, як зазначені працівники поліції почали викрикувати мої персональні дані, а саме: ім`я та місце проживання. Перебуваючи в такій обстановці, я зачинився в автомобілі, щоб очікувати прибуття слідчо-оперативної групи, яка приїхала близько 00:30. Коли я вийшов з автомобіля, працівників поліції на місці події вже не було, проте я написав заяву та пояснення, які слідчо-оперативна група прийняла. Через деякий час у мобільному застосунку «ДІЯ» я виявив інформацію про накладення на мене штрафу, у зв`язку з чим одразу подав скаргу на скасування постанови, оскільки про її складання я не знав та її не бачив. 05 грудня 2025 року мною було отримано лист № К-1178/41/14/03-2025 від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, у якому зазначено: «При розгляді скарги на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6204743, керівництвом УПП в Харківській області ДПП були перевірені законність і обгрунтованість винесеної постанови та, на підставі вимог пункту 2 частини 1 статті 293 КУпАП, прийняте рішення скасувати постанову і надіслати справу на новий розгляд. Для розгляду питань притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення 22.11.2025 ПДР, необхідно з`явитись 12.12.2025 о 09:30 до УПП в Харківській області ДПП, розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Шевченко, будинок 26, КПП, інспектора роти №5 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Шитохи Н.А.» 12.12.2025 року я прибув за адресою, вказаною в листі. На місці мене зустрів Шихота Н.А. з метою проведення повторного розгляду справи. Саме в цей день я вперше зміг ознайомитися з посвідченням поліцейського. Після цього Шихота Н.А. почав ознайомлювати мене з відеозаписом зі службового планшета, однак на вказаному відео не було видно ані дорожніх знаків, ані номерних знаків автомобіля, ані мене як водія. З метою підтвердження зазначеного, я попросив поліцейську, яка також перебувала у приміщенні, переглянути відеозапис та повідомити, чи видно на ньому номерний знак автомобіля та водія. Однак зазначена поліцейська також не змогла нічого побачити. Ми декілька разів переглядали відеозапис, однак ситуація не змінилася - на відео не було видно ні мене, ні номерного знаку автомобіля. Після цього я попросив поліцейського повідомити, з яких джерел він отримав мої персональні дані, оскільки посвідчення водія я не пред`являв. Проте Шихота Н.А. проігнорував мої запитання та прохання. Незважаючи на вищевикладене, Шихота Н.А. виніс постанову ЕНА № 6327397 від 12.12.2025 року та поставив мені запитання: «Копію постанови отримуєте?», хоча я намагався внести зауваження, оскільки мене належним чином не ознайомили з доказами та не повідомили джерело отримання моїх персональних даних. Виходячи з зазначеного, вважаю що винесена постанова є незаконною, а я притягненню до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП не підлягаю, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Позивач вважає, що інспектор поліції виніс оскаржувану постанову без належного дослідження доказів. В свою чергу це свідчить про винесення постанови з порушенням вимог ст. ст. 278, 279 КУпАП. Разом з тим, Інспектор виніс оскаржувану постанову без своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
Також, позивач вважає, що відсутні належні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення. 
02.01.2026 року було відкрито провадження. 
09.01.2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обгрунтованим наступним. 
Проаналізувавши доводи позовної заяви, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає аргументи позивача такими, що не відповідають дійсності та можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. (частина друга статті 77 КАС України) 
У свою чергу, відповідач обґрунтовує правомірність оскаржуваної постанови наступними доказами: 
Відеозапис з портативного відеореєстратора № 475718 від 22.11.2025;
Відеозапис з портативного відеореєстратора № 476022 від 22.11.2025;
Відеозапис з портативного відеореєстратора № 470926 від 12.12.2025
Сукупність наданих доказів у повному обсязі підтверджує факт руху транспортного засобу Toyota Avensis (днз НОМЕР_1 ) та його подальшу зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Окрім того, матеріали справи беззаперечно вказують на те, що керування вказаним автомобілем здійснював саме Позивач.
Позивач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. 
Представник відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та надав відповідні пояснення. 
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону України Про дорожній рух.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Положеннями статті 16 Закону України Про дорожній рух визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють ПДР України.
Згідно з пунктом 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.
На виконання пункту 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).
Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.
Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУпАП.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені зокрема ч. 1 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію). Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.
Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі - ПДР України).
Зі змісту спірної постанови вбачається, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він керуючи ТЗ Toyota Avensis днз НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4. в. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідно до матеріалів справи, а саме відеозаписів, зокрема з портативного відеореєстратора № 475718, наданих представником відповідача вбачається, водій транспортного засобу ОСОБА_1 , на якому чітко зафіксовано, що транспортний засіб Toyota Avensis (днз НОМЕР_1 ) під керування позивача здійснює зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34. Після чого позивач виходить з транспортного засобу та повідомляє, що «зупинився висадити пасажирів».
Також, правопорушення зафіксовано на портативний відеореєстратор № 476022, відповідно до якого на 35 хв позивач надає усні пояснення, які тотожні тим, що він надав відразу після зупинки транспортного засобу. 
Крім того, суд звертає увагу, що під час розгляду скарги позивача на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6204743, керівництвом УПП в Харківській області ДПП були перевірені законність і обгрунтованість винесеної постанови та, на підставі вимог пункту 2 частини 1 статті 293 КУпАП, прийняте рішення скасувати постанову і надіслати справу на новий розгляд. Для розгляду питань притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення 22.11.2025 ПДР, йому необхідно було з`явитись до УПП в Харківській області ДПП, розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Шевченко, будинок 26, КПП, інспектора роти №5 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Шитохи Н.А.» 12.12.2025 року, після чого позивач прибув за адресою, вказаною в листі. 
В УПП в Харківській області ДПП був проведений повторний розгляд справи неодноразово ознайомлювали з відеозаписом з портативного відеореєстратора, однак позивач не був згоден, що даний відеозапис підтверджує вчинення правопорушення, тому не може бути доказом.
Будь-яких доказів на спростування достовірності відеозапису або його неналежності як доказу позивачем до суду не надано .
Крім того, інформація яка міститься на відеозаписах надана відповідачем узгоджується з іншими матеріали справи, а тому не викликає у суду жодних сумнівів щодо її достовірності. 
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно із ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; проникнення до житла чи іншого володіння особи; перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису; перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; поліцейське піклування.
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами першою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Суд вважає, що під час розгляду справу про адміністративне правопорушення позивачем не доведено порушення його прав, оскільки він скористався своїм правом подавати докази, заявляти клопотання та на правову допомогу під час свого звернення з цим позовом до суду з приводу оскарження на його погляд незаконної постанови поліцейського. 
Суд не бере до уваги, вказані доводи позивача щодо недопустимості доказів у вигляді відеофайлів, інших доказів на підтвердження своїх вимог позивач не надав, а тому за таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: ОСОБА_1 ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 тел. НОМЕР_2 адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 
Відповідач: Департамент патрульної поліції 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3

Суддя - О.О. Олійник