П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/2285/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Леміщак Дмитро Михайлович 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
08 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Житомирській області, в якому позивач просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача період ведення позивачем підприємницької діяльності з 01.10.2004 по 31.12.2006, з 01.04.2007 по 31.12.2010, та з 01.12.2011 по 31.12.2011;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу період ведення позивачем підприємницької діяльності з 01.10.2004 по 31.12.2006, з 01.04.2007 по 31.12.2010, та з 01.12.2011 по 31.12.2011 в повному обсязі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, отримавши витяг з довідки ОК-5 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, встановив, що відсутні відомості про зарахування йому страхового стажу за період підприємницької діяльності а саме: з 01.10.2004 по 31.12.2006, з 01.04.2007 по 31.12.2010, та з 01.12.2011 по 31.12.2011 рік. На звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області з питанням про зарахування страхового стажу відповідач 31.12.2025 листом № 44638-42692/Т-02/8-0600/25 повідомив про те, що його страховий стаж за 2004 - 2011 рік розраховано пропорційно сумі фактично сплачених внесків, роз`яснено можливість придбання страхового стажу. Позивач не згоден з такими висновками, оскільки вважає, що для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період, підтвердженням сплати є наявність у позивача довідки ГУ ДПС в Житомирській області, в якій вбачається, що станом на 18.12.2019 вже на момент припинення підприємницької діяльності заборгованість зі сплати податків, зборів обов`язкових платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у позивача відсутня. Вважає, що незарахування вказаного періоду з боку органів пенсійного фонду порушує його законне право на пенсію, що слугувало підставою для звернення з даним позовом до суду.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 у задоволенні позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 з 21.01.1994 зареєстрований як фізична особа-підприємець.
Отримавши витяг з Реєстру застрахованих осіб (довідка форми ОК-5), позивач виявив відсутність відомостей про зарахування йому страхового стажу за окремі періоди здійснення підприємницької діяльності. У зв`язку з цим, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про внесення змін та доповнень до вказаних відомостей.
Листом від 31.12.2025 № 44638-42692/Т-02/8-0600/25 відповідач повідомив позивача, що його страховий стаж за період з 2004 по 2011 роки розраховано пропорційно сумі фактично сплачених внесків. Пенсійний орган роз`яснив, що для повного зарахування стажу позивач має право здійснити відповідну доплату до мінімального страхового внеску.
Не погоджуючись із такою позицією, позивач звернувся до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що визначальною умовою для застосування зазначеної норми є сам факт сплати страхового внеску. Хоча законодавець і дозволив зараховувати такі періоди незалежно від того, чи був внесок сплачений у мінімальному розмірі, ця норма не звільняє особу від обов`язку здійснення платежу як такого.
Згідно з наданою довідкою з реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5), у спірні періоди відсутні будь-які відомості про сплату страхових внесків (єдиного внеску). Позивачем не надано доказів навіть часткової або символічної сплати коштів за вказані спірні періоди. Надана позивачем довідка ГУ ДПС у Житомирській області про відсутність заборгованості станом на 18.12.2019 не є належним та достатнім доказом сплати страхових внесків саме за спірні періоди 2005, 2007 та 2011 років, оскілька така довідка відображає лише загальний стан розрахунків платника на конкретну дату (момент припинення діяльності), проте не спростовує дані реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5) щодо відсутності персоналізованих нарахувань та виплат у конкретних місяцях.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права. Апелянт вказує, що наданими до справи доказами підтверджується здійснення ним підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування та сплата відповідних платежів у спірні періоди, а тому відсутність окремих відомостей у Реєстрі застрахованих осіб не може бути підставою для незарахування таких періодів до страхового стажу.
Наголошує, що законодавство, чинне у спірний період, пов`язувало зарахування часу здійснення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця до страхового стажу із фактом провадження такої діяльності та сплати встановлених платежів, а не виключно з наявністю відповідних відомостей в електронних базах даних Пенсійного фонду України. Вважає, що саме на орган Пенсійного фонду покладено обов`язок належного ведення та обліку персоніфікованих відомостей, а недоліки такого обліку не можуть покладатися на застраховану особу та призводити до звуження її права на пенсійне забезпечення.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав на правильність висновків суду першої інстанції та просив відмовити в її задоволенні.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV.
Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Відповідно до змісту частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно з Законом № 2148-VIII від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску); 2) проходження військової служби по 31.12.2017 включно; 3) перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 01.01.2004 по 30.06.2013 включно; 4) перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 01.01.2004 до часу запровадження сплати страхових внесків (єдиного внеску) за жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 5) перебування у довготерміновому відрядженні працівників дипломатичної служби у період з 01.01.2004 по 30.04.2016, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 № 793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. За період роботи, починаючи з 001.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1, далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 по 30.01.2000 включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
З огляду на таке правове регулювання, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:
- до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;
- до 01.01.1998 підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків;
- з 01.01.1998 до 01.01.2004 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01.07.2000 - додатково лише за умови сплати страхових внесків;
- з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.
Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.
При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з Законом № 1058-IV за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, береться за основу отриманий ними дохід за відповідний місяць (частина третя статті 20 Законом № 1058-IV).
Обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та/або подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.
Верховний Суд в постанові від 26.10.2018 в справі № 643/20104/15-а зазначив:
« 39.1. Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, (в редакції постанови правління ПФУ від 07 липня 2014 року № 13-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 року зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01 липня 2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.
39.2. Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
39.3. Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку».
Як убачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 21.01.1994 та упродовж тривалого часу здійснював підприємницьку діяльність.
Разом із тим сам по собі факт державної реєстрації фізичної особи-підприємця не є безумовною підставою для зарахування відповідного періоду до страхового стажу після 01.01.2004, оскільки законодавець прямо пов`язав можливість включення такого періоду до страхового стажу із наявністю факту сплати страхових внесків (єдиного внеску), незалежно від розміру таких внесків.
Колегія суддів звертає увагу, що наведені вище приписи пункту 3-1 розділу XV Закону №1058-IV є спеціальними нормами, які регулюють питання зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності фізичними особами-підприємцями, які перебували на спрощеній системі оподаткування.
З аналізу зазначених норм вбачається, що для періоду з 01.01.2004 по 31.12.2017 законодавцем визначено дві обов`язкові умови зарахування такого періоду до страхового стажу: здійснення підприємницької діяльності та сплата страхових внесків (єдиного внеску).
Отже, доводи апелянта про те, що сам факт перебування на спрощеній системі оподаткування та здійснення підприємницької діяльності є достатнім для включення відповідних періодів до страхового стажу, не узгоджуються із наведеними положеннями законодавства.
Колегія суддів також враховує, що відповідно до Порядку №22-1 та Порядку №637 належним документом, який підтверджує період здійснення фізичною особою-підприємцем діяльності після 01.01.2004 для цілей обчислення страхового стажу, є довідка з бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією персоніфікованого обліку.
Саме відомості персоніфікованого обліку є первинною інформаційною базою для визначення страхового стажу особи за періоди після впровадження системи персоніфікованого обліку, що прямо передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV.
Отже, на відміну від періодів підприємницької діяльності до 01.01.2004, для яких законодавством передбачено спрощений порядок підтвердження стажу, щодо періодів після 01.01.2004 вирішальне значення має наявність відомостей про сплату страхових внесків та їх відображення у системі персоніфікованого обліку.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно з довідкою форми ОК-5 відомості про сплату страхових внесків позивачем у спірні періоди відсутні.
При цьому апелянтом не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував сплату страхових внесків саме за періоди, щодо яких виник спір.
Посилання апелянта на довідку Головного управління ДПС у Житомирській області про відсутність заборгованості зі сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів станом на момент припинення підприємницької діяльності, на переконання колегії суддів, не спростовує висновків відповідача та суду першої інстанції.
Зазначена довідка свідчить лише про відсутність податкового боргу на певну дату та не містить відомостей щодо фактичної сплати страхових внесків за конкретні місяці 2005, 2007 та 2011 років, які є предметом спору у цій справі.
Більше того, така довідка не містить інформації про розмір сплачених внесків, дати їх сплати, періоди, за які вони були сплачені, а тому не може бути розцінена як належний доказ виконання позивачем обов`язку зі сплати страхових внесків у спірні періоди.
Крім того, зазначений документ не спростовує даних персоніфікованого обліку, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб, та не підтверджує фактичне надходження страхових внесків за відповідні періоди.
Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували сплату страхових внесків саме за січень-квітень 2005 року, січень-березень 2007 року та грудень 2011 року, матеріали справи не містять.
Посилання апелянта на те, що недоліки ведення Реєстру застрахованих осіб не можуть покладатися на особу, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки у даному випадку матеріалами справи не підтверджено наявності помилки або технічного збою з боку органів Пенсійного фонду України.
Зі змісту відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що відомості до Реєстру застрахованих осіб формуються автоматично на підставі поданої звітності та даних про сплату страхових внесків, а органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями щодо довільного внесення чи коригування таких відомостей за відсутності передбачених законом підстав. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах позивачем не доведено виконання визначеної законом умови для зарахування спірних періодів підприємницької діяльності до страхового стажу, а саме факту сплати страхових внесків за відповідні місяці.
Отже, відповідач, здійснюючи обчислення страхового стажу позивача на підставі відомостей персоніфікованого обліку та вимог Закону №1058-IV, діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, визначений законом, а тому підстав для визнання його дій протиправними та зобов`язання зарахувати позивачу до страхового стажу спірні періоди колегія суддів не вбачає.
Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться переважно до незгоди з наданою судом оцінкою доказів та не містять обставин, які б свідчили про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що могло б бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.