Справа № 462/9334/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючого судді Пилип`юк Г. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,

встановив:

позивач звернувся до суду, через систему «Електронний суд», із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до завершення позивачем навчання, але не довше часу досягнення останнім двадцяти трьох років.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 06.06.2013 року шлюб, укладений між його матір`ю, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. Згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08.12.2015 року відповідач зобов`язаний був сплачувати аліменти на користь його матері, на утримання дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі, в розмірі - 600 гривень, починаючи з 28.09.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначає, що він здобуває освіту в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, не має можливості працевлаштуватися і заробляти кошти на своє навчання у зв`язку з денною формою навчання. Задля забезпечення належної якості освіти потребує матеріальних витрат, так як проживає в гуртожитку повинен сплачувати рахунки за гуртожиток, електроенергію, інтернет, мобільний зв`язок, купувати їжу, побутову хімію, різного виду канцелярію, підручники та вимушений витрачати додаткові кошти на дорогу, щоб дібратися до закладу вищої освіти та додому. Додатково зазначає, що обов`язок здійснювати належне виховання, забезпечення на матеріальному рівні та нагляд за дитиною є морально та законодавчо імперативним та рівним для обох батьків, проте лише його матір надає постійну матеріальну допомогу під час навчання у закладі вищої освіти та поза ним, а відповідач робить це не регулярно, в поодиноких випадках. Також зазначає, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює офіційно в Збройних силах України, має постійний дохід. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.01.2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією. 
У визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, відповідач такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомив, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала.
У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як вбачається свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.09.2007 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 про що в книзі реєстрації народжень 05.09.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 15059. Батько: ОСОБА_2 , мати: ОСОБА_3 (а.с. 11).
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 06.06.2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.07.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1352 (а.с. 6-7).
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 06.06.2013 року, з урахуванням ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 12.02.2016 року про виправлення описки (а.с. 10), стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28.09.2015 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8-9).
Згідно довідки виданої Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого факультетом адвокатури № 741 від 15.09.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 є студентом 18-24-02 групи 2 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету адвокатури Національного юридичного університету Ярослава Мудрого, спеціальність D8 «Право». Зарахований наказом ректора № 411-С від 10.08.2024 року. Нормативний термін навчання становить 01.09.2024 року по 30.06.2028 року. Форма фінансування: за рахунок коштів держбюджету. Форма навчання: денна (а.с. 5).
Відповідно до відповіді на запит № 266436402 від 02.05.2025 року Сихівського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ до Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 отримує заробітну плату за місцем праці (військова частина) (а.с. 29).
Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення (постанова Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі № 320/4938/17).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).
Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження.
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України).
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання.
Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» урегулював, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Батьки повинні робити все можливе для утримання своїх дітей, оскільки повнолітні діти, через свій молодий вік, стан фізичного розвитку, навчання у ВУЗі як правило, не можуть самі себе утримувати, не мають можливості повноцінно працювати.
Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 даного Кодексу.
Суд вважає правомірним звернення позивача з вимогами про стягнення з відповідача на його користь аліментів на час навчання, з врахуванням вимог розумності та справедливості визначає їх в розмірі частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесений судовий збір на користь держави у розмірі 1 331,20 грн.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання – задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.11.2025 року, до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривень 20 копійок судового збору.
Рішення суду в межах стягнення суми аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя /підпис/
З оригіналом згідно:
Суддя: Пилип`юк Г. М.