ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

11 червня 2026 року	Справа №160/23161/25 	

Суд, у складі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

установив:
12 серпня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати бездіяльність відповідача щодо не зарахування до стажу роботи періоду військової служби з 03.05.1973 по 09.05.1975 та не зарахування довідок про заробітну плату позивача від 15.02.2024 року №8720 за 1977-1982 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1975-1977 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1982-1983 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1984-1992 роки видані Архівним відділом виконкому Криворізької міської ради - протиправною; - визнати протиправним та скасувати протокол/рішення Відповідача №046050020922 від 04.06.2024 року; - визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати щомісячної суми пенсійних коштів позивача, нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 24.01.2023 року по 30.06.2024 року та виплачених разом в сумі 42306,94 грн, у липні 2024 рок;
- зобов`язати відповідача: - здійснити починаючи з 24.01.2023 року перерахунок та виплату пенсії Позивача з урахуванням до страхового стажу періоду служби в армії з 03.05.1973 по 09.05.1975 року, з урахуванням даних по заробітній платі Позивача відповідно до довідок від 15.02.2024 року №8720 за 1977-1982 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1975-1977 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1982-1983 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1984-1992 роки видані Архівним відділом виконкому Криворізької міської ради, з урахуванням осучаснення пенсії відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції (в розмірі) на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачу на визначений ним банківський рахунок, з врахуванням виплачених сум та з урахуванням компенсації втрати частини доходів; 
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на щомісячну суму пенсійних коштів позивачки, нарахованих за кожен місяць періоду боргу з 24.01.2023 року по 30.06.2024 року та виплачених разом у липні 2024 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу період його військової служби з 03.05.1973 року по 09.05.1975 року, який, на думку позивача, підтверджується належними документами, зокрема записами у трудовій книжці, а також безпідставно не враховано архівні довідки про заробітну плату від 15.02.2024 року №8720, видані Архівним відділом виконкому Криворізької міської ради, за періоди роботи 1975– 1977, 1977– 1982, 1982– 1983 та 1984– 1992 років. Позивач вважає, що такі дії та бездіяльність відповідача призвели до неправильного визначення розміру пенсії, її виплати у меншому розмірі, без належного урахування страхового стажу, заробітної плати, передбачених законом індексацій, осучаснення та масових перерахунків, а також без нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати пенсійних сум за минулий період.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025р. позов залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн.
26 серпня 2025 року від позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2025р. відкрито провадження у цій справі.
23 вересня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 по справі № 160/28749/23 Головний управлінням прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 24.01.2023. Страховий стаж, зарахований по 30.04.1999, становить 24 роки 02 місяці 25 днів. До заяви про призначення пенсії позивачем надані довідки про заробітну плату від 15.02.2024 № 8720 за 1977-1982 роки, від 15.02.2024 № 8720 за 1975-1977 роки, від 15.02.2024 № 8720 за 1982-1983 роки, від 15.02.2024 № 8720 за 1984-1992 роки, які видані Архівним відділом виконкому Криворізької міської ради. Щодо зарахування до страхового стажу періоду проходження строкової військової служби з 03.05.1973 по 09.05.1975 зазначаємо наступне: Відповідно до статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи визначений Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-XII). Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з абз.1 п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Статтею 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що до трудового стажу зараховується, зокрема: - військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; - навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Відповідно до статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Згідно пункту 6 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: - військові квитки; - довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; - довідки архівних і військово-лікувальних установ. До страхового стажу неможливо зарахувати період проходження строкової військової служби з 03.05.1973 по 09.05.1975, оскільки не надано військовий квиток. Щодо вимоги про осучаснення пенсії та здійснення масових перерахунків. Як зазначалося вище, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 по справі № 160/28749/23 позивачу призначено пенсію за віком з 24.01.2023. Матеріалами пенсійної справи підтверджено, що у 2024-2025 роках позивачу було проведено в автоматичному режимі перерахунки (масові перерахунки) у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та індексація заробітку за приписами статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - проведено “осучаснення”, що мало наслідком збільшення розміру пенсійних виплат. Пенсія позивача проіндексована відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019, № 185 від 23.02.2024 та № 209 від 25.02.2025. Щодо вимоги позивача про нарахування компенсації втрати доходів повідомляємо наступне: Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з 01 січня 2001 року нараховується відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок). Так, відповідно до статті 2 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно зі статтею 3 вищевказаного Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Аналогічне положення міститься і в пункті 4 вищезазначеного Порядку. Також, відповідно до пункту 2 Порядку, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з 01 січня 2001 року. Таким чином, відповідно до зазначених нормативно — правових актів, сума компенсацій обчислюється як добуток нарахованого, але своєчасно невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць, та коефіцієнту приросту споживчих цін. Отже, компенсації підлягають доходи, які нараховані, але своєчасно не виплачені. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 по справі № 160/28749/23 було зобов`язано Головне управління розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення. За результатами розгляду заяви позивачу з 24.01.2023 призначено пенсію за віком. Згідно пункту 2 Порядку пенсія за рішенням суду (сума) нарахована без затримки на один і більше календарних місяців, виплата грошових доходів не підлягає компенсації втрати частини доходів.
03 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому представник підтримав позовні вимоги та просить задовольнити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи та докази, суд при прийнятті рішення виходить із такого.
Суд встановив, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2024р. по справі №160/28749/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:
- визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії - протиправною.
- зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийняте відповідне рішення.
Листом від 11.02.2025р. №7554-1984/М-01/8-0400/25 відповідач повідомив представника позивача про те, що Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 по справі №160/28749/23 виконано в межах покладених судом зобов`язань: На виконання рішення суду прийнято рішення про призначення пенсії з 24.01.2023. Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов??язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Враховуючи зазначене, довідки про заробітну плату від 15.02.2024 №8720 за період з 1977 по 1992 роки потребують перевірки і підтвердження первинними документами. Перевірка буде проведена в порядку черговості, за датою надходження запиту.
Листом від 19.03.2025р. №13105-6396/М-01/8-0400/25 відповідач повідомив представника позивача про те, що на виконання рішення суду прийнято рішення про призначення пенсії з 24.01.2023. Пенсія розрахована із загального страхового стажу 24 роки 02 місяці 25 днів, коефіцієнт страхового стажу становить 0,24167. Для розрахунку розміру пенсії заробітна плата не застосована. Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Враховуючи зазначене, довідки про заробітну плату від 15.02.2024 № 8720 за період з 1977 року по 1992 рік потребують перевірки і підтвердження первинними документами. Перевірка буде проведена в порядку черговості, за датою надходження запиту. Після надходження даних за результатом проведеної перевірки можливо буде повернутись до питання обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 із заробітної плати за зазначеними довідками. З липня 2024 року виплата пенсії ОСОБА_1 проводиться на поточний рахунок, відкритий в банківській установі в розмірі призначеному відповідно до судового рішення. Підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати згідно Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 відсутні, оскільки покладені судом зобов?язання виконані в порядку, встановленому постановою Верховного суду від 09.09.2021 по справі №160/12588/19.
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 від 28.08.1972р. у період з 03.05.1973 по 09.05.1975 він проходив військову службу в рядах Радянської Армії.
Судом досліджено довідки надані позивачем від 15.02.2024 року №8720 за 1977-1982 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1975-1977 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1982-1983 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1984-1992 роки, які видані Архівним відділом виконкому Криворізької міської ради.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч.ч. 1, 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV).
Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби суд зазначає таке.
Статтею 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Матеріалами справи підтверджено, що згідно трудової книжки позивача у період з 03.05.1973 по 09.05.1975 проходив військову службу в рядах Радянської Армії з посиланням на відомості військового квитка. 
Проте пенсійними органом не враховано даний період оскільки відсутній військовий квиток.
Відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Окрім того, суд звертає увагу, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України за №22-1 від 25.11.2005 р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів, які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому числі і від архівних установ, контролюючих органів, подання додаткових документів, яких не вистачає.
Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.
Однак матеріали справи не містять, а відповідачем в обґрунтування правомірності прийняття спірного рішення не надано до суду доказів самостійного звернення до підприємств та/або архівних установ з метою отримання додаткових документів для підтвердження трудового стажу позивача.
Відтак суб`єкт владних повноважень, у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача на момент їх внесення, мав вжити заходів з метою перевірки відповідних відомостей.
Водночас, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача за спірні періоди.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Згідно із пунктами 1 та 2 Порядку №637 (з наступними змінами та доповненнями) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно із пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Обставини щодо незарахування періоду проходження військової служби зазначені відповідачем, не спростовують факту самого проходження військової служби, а отже даний юридичний факт, проходження позивачем військової служби протягом спірного періоду є підтвердженим належними та допустимими доказами.
Матеріалами справи підтверджено, що згідно трудової книжки позивача у період з 03.05.1973 по 09.05.1975 проходив військову службу в рядах Радянської Армії з посиланням на відомості військового квитка. 
Отже, наявні у справі докази свідчать, що період проходження військової служби позивача підтверджено записами у трудовій книжці.
Таким чином, період проходження військової служби позивача в рядах Радянської Армії підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивача відповідно до довідок від 15.02.2024 року №8720 за 1977-1982 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1975-1977 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1982-1983 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1984-1992 роки видані Архівним відділом виконкому Криворізької міської ради, суд зазначає таке.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з вимогами п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 у редакції постанови правління від 07.07.2014 року №13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно із пунктом 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, а, починаючи з 1 липня 2000 року, індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.
Відповідно до п.2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Матеріалами справи встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач при поданні заяви про призначення пенсії надавав довідки про заробітну плату від 15.02.2024 року №8720 за 1977-1982 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1975-1977 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1982-1983 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1984-1992 роки, які видані Архівним відділом виконкому Криворізької міської ради , в якій вказано відомості про нарахування заробітної плати.
При цьому, пенсійним органом не враховано вищевказаної довідки. В листах відповідач зазначав, що після проведення перевірки відповідності даних, зазначених у довідці про заробітну плату, первинним документам, буде розглянуте питання проведення перерахунку пенсії.
Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, на пенсійний орган покладено обов`язок провести обрахунок пенсії за наданими довідками про заробітну плату, які видані відповідними підприємствами, установами, організаціями на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату.
В постанові від 31 серпня 2022 року № 280/8521/20 Верховний Суд дійшов висновку, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Суд встановив, що довідки про заробітну плату містять інформацію про розмір заробітної плати позивача з розбивкою по місяцях, які видані на підставі первинних документів. 
Отже, надана заявнику довідки про заробітну плату містять інформацію про загальний розмір заробітної плати за відповідний період та про розмір заробітної плати із розбивкою по місяцях, видані на підставі первинних документів, про що прямо зазначено в довідках, які підписані уповноваженими особами та завірені печаткою установи, а тому відповідає вимогам Порядку №22-1.
Таким чином, пенсійним органом протиправно не здійснено перерахунок пенсії заявника із врахуванням вищевказаних довідок про заробітну плату за відповідний період.
При цьому, посилання відповідача на те, що після проведення перевірки відповідності даних, зазначених у довідках про заробітну плату, первинним документам, буде розглянуте питання проведення перерахунку пенсії, є безпідставними і висновків суду не спростовує, оскільки надані позивачем довідки про заробітну плату містять посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вони видані, тому підстави для проведення перевірки поданих довідок у пенсійного органу відсутні.
Вказане узгоджується з постановою Верховного Суду від 12.04.2021 у справі №219/4550/17, у якій Суд зазначив, що: "посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні".
Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 дійшов висновку, проте, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 також дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Таким чином, позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивача відповідно до довідок від 15.02.2024 року №8720 за 1977-1982 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1975-1977 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1982-1983 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1984-1992 роки видані Архівним відділом виконкому Криворізької міської ради підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок з урахуванням осучаснення пенсії відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції (в розмірі) на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачу на визначений ним банківський рахунок, суд зазначає таке.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
При цьому суд звертає увагу на те, що хоча вказаний Порядок і затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проте, враховуючи пункт 1 Порядку № 124, його дія поширюється не лише на проведення індексації пенсій у 2019 році, а й на її проведення в наступні роки.
Відповідно до абзаців 1 і 2 пункту 5 Порядку № 124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Окрім того, слід зазначити, що з 01.10.2017 відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" розпочато осучаснення (підвищення) пенсій в автоматичному режимі, без звернення пенсіонерів, за матеріалами пенсійних справ.
Суд встановив, що Головне управління Пенсійного фонду України не виконало покладений обов`язок щодо нарахування і виплати позивачу пенсії з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків. 
Таким чином, перерахунок пенсій повинен здійснюватися автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Виконання вимог закону, в тому числі щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій, є обов`язком відповідача.
Отже, вказана позовна вимога підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок з урахуванням компенсації втрати частини доходів, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Згідно із ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у ст. 3 Закону № 2050-III та п. 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-III дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17 та у постанові по справі № 240/11882/19 від 15 жовтня 2020 року.
Також у справі № 240/11882/19 Верховний Суд зауважив, що використане у статті 3 Закону № 2050-III формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Цей висновок був повторений у постанові Верховного Суду від 21.03.2023 року у справі №620/7687/21.
Враховуючи зазначені вище норми, суд дійшов висновку, що оскільки непроведення виплати пенсії позивачу у належному розмірі відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то виплати перерахованої пенсії мають проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону №1058-IV.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.11.2021 у справі № 460/8138/20.
Оскільки позивач має право на компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати, тому позовні вимоги в цій частині є правомірними та обґрунтованими і належать задоволенню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову з викладених вище підстав.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду проходження військової служби в лавах Радянської Армії з 03.05.1973 року по 09.05.1975 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження військової служби в лавах Радянської Армії з 03.05.1973 року по 09.05.1975 року.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату від 15.02.2024 року №8720 за 1975–1977 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1977– 1982 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1982– 1983 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1984– 1992 роки, виданих Архівним відділом виконкому Криворізької міської ради.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 24.01.2023 року перерахунок та виплату пенсії з урахуванням періоду проходження військової служби з 03.05.1973 року по 09.05.1975 року та з урахуванням даних про заробітну плату згідно з довідками від 15.02.2024 року №8720 за 1975–1977 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1977– 1982 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1982– 1983 роки, від 15.02.2024 року №8720 за 1984– 1992 роки, виданими Архівним відділом виконкому Криворізької міської ради, з урахуванням осучаснення пенсії відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції (в розмірі) на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачу на визначений ним банківський рахунок, з урахуванням раніше виплачених сум та з компенсацією втрати частини доходів.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за період з 24.01.2023 року по 30.06.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за період з 24.01.2023 року по 30.06.2024 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко